ПОСТАНОВА
Іменем України

24 жовтня 2018 року 
Київ
справа №607/2388/17
адміністративне провадження №К/9901/34769/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України
на постанову | Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року (суддя Л.М. Сливка)
та постанову | Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року (колегія у складі суддів: Н.В. Ільчишин, М.А. Пліш, Т.І. Шинкар)
у справі | №607/2388/17 (№876/8369/17)
за позовом | ОСОБА_2
до | Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України
про | визнання протиправної та скасування постанови у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову заступника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби радника податкової та митної справи І рангу Саварина А.Л. у справі про порушення митних правил від 08 лютого 2017 року № 0056/403000000/17 та провадження у справі закрити.
Позов обґрунтовано тим, що в діях позивача у справі відсутній склад адміністративного правопорушення (умисна форма вини), відповідальність за яке передбачена статтею 485 Митного кодексу України (далі - МК України). Митне оформлення проводилось не ним особисто, а митним брокером. Крім того, позивачем відзначено, що дійсність зовнішньоекономічного договору, поданого для розмитнення транспортного засобу, не спростована в судовому порядку, а інформація, наведена в листах митних органів Чеської Республіки та Нідерландів жодним чином не підтверджує вчинення порушення митних правил саме позивачем.
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову заступника начальника Тернопільської митниці Державної фіскальної служби Саварина А.Л. у справі про порушення митних правил № 0056/403000000/17 від 08 лютого 2017 року. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи позов в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що в діях позивача відсутня суб'єктивна сторона проступку, передбаченого статтею 485 МК України, оскільки матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення передбачених диспозицією цієї статті дій, тому висновок митного органу про те, що позивач заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів і подав митному органу документи, що містять неправдиві відомості, є безпідставними та гуртуються на припущеннях.
Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року скасовано в частині відмови у позові щодо закриття провадження у справі про порушення митних правил та закрито провадження у справі в цій частині. В решті постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року залишено без змін.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що митне оформлення транспортного засобу проведено митним органом відповідно до поданої декларантом митної декларації № 403000010/2015/000697 та необхідних документів, зокрема, контракту купівлі-продажу від 20 вересня 2014 року № 01/01/2014 NL та інвойсу від 01 грудня 2015 року № 0161, а висновки судів попередніх інстанцій щодо того, що в діях ОСОБА_2 немає умислу, оскільки останній не укладав договір купівлі-продажу від 20 вересня 2014 року № 01/01/2014 NL, є помилковими, так як позивач, надаючи до митного оформлення транспортного засобу документи, усвідомлював про наявність в них неправдивих відомостей. Крім того, митним органом було надано пояснення митного брокера ТОВ «Віта Едванс», з якого вбачається, що всю необхідну інформацію та документи, зокрема, копію інвойса та техпаспорта, йому надав керівник ТОВ «Сокіл-Захід» ОСОБА_2 Крім того, відповідно до норм МК України, права, обов'язок та відповідальність щодо надання до митного оформлення документів за внесення недостовірних відомостей до них лежить на декларантові. 
Від позивача відзив або заперечення на вказану касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.
З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, виходячи з наступного. 
Судами встановлено, що 20 вересня 2014 року ТОВ «Сокіл-Захід» в особі директора Шумського М.Б. та компанія M.VOS VOF уклали договір № 01/01/2014 NL, предметом якого є купівля-продаж нових та вживаних транспортних засобів, далі Товар (п. 1.1. договору). Сторони домовились, що Товар буде поставлятись на умовах DDU-Тернопіль, відповідно до Інкотермс 2010 (п. 3.1. договору). Датою відвантаження товару є дата рахунку (invoice). Продавець зобов'язується забезпечити наявність всіх документів, необхідних для безперешкодного переміщення товару до кордону України (п. 3.2., 3.3. договору). Вартість товару визначається в рахунках (п. 4.2. договору).
10 жовтня 2014 року ТОВ «Віта-Едванс», як виконавець, що здійснює декларування на підставі ліцензії на право здійснення посередницької діяльності митного брокера та ТОВ «Сокіл-Захід» в особі керівника Шумського М.Б., як замовник, уклали договір № 10/10/2014-2 про надання послуг по декларуванню та митному оформленню товарів. Згідно даного договору замовник доручає, а виконавець зобов'язується надавати послуги по декларуванню товарів, майна, транспортних засобів замовника, що переміщуються через митний кордон України, та їх оформленню у Тернопільській митниці. Дії, пов'язані з декларуванням і митним оформленням товарів замовника, здійснювати самостійно від свого імені за рахунок і за дорученням замовника в порядку, передбаченому цим договором та чинним законодавством України (п. 1.1 договору).
03 грудня 2015 року ТОВ «Віта-Едванс», як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало до Тернопільської митниці ДФС попереднє повідомлення ЕЕ № 403000010/2015/100449 про намір ввезти на митну територію України товар «сідельний тягач DAF XF95.480, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1». 
04 грудня 2015 року через пункт пропуску «Рава-Руська» Львівської митниці ДФС ввезено на митну територію України в митному режимі імпорт вищевказаний товар. Водієм транспортного засобу, який і подав в пункті пропуску інвойс № 0161 від 01 грудня 2015 року, а також свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, був ОСОБА_6.
Завершуючи митне оформлення, 07 грудня 2015 року ТОВ «Віта-Едванс» (Максимюк А.М.), як представник декларанта ТОВ «Сокіл-Захід», подало до Тернопільської митниці ДФС митну декларацію № 403000010/2015/000697, згідно якої заявлено до митного оформлення в митному режимі імпорт товар «сідельний тягач DAF XF95.480, 2005 року випуску, шасі № НОМЕР_1» фактурною вартістю 2300 євро. У графі 46 цієї декларації заявлено митну вартість товару 113182,05 грн.
Заявлена митна вартість (113182,05 грн.) визначена на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1166 від 07 грудня 2015 року, про що свідчить: код МВВ - 6, зазначений у графі 43 декларації; відмітка у графі 8 форми декларації митної вартості від 07 грудня 2015 року та сам висновок.
Фактурна вартість випливає із рахунку-інвойсу (invoys) № 0161, виданого 01 грудня 2015 року компанією VOS (Broekheuvelsestraat 2, 5524 JCHedel), на якому міститься штампи Львівської митниці ДФС - «під митним контролем» (04, 07 грудня 2015).
26 серпня 2016 року Тернопільською митницею ДФС отримано лист ГУ ДФС України у Тернопільській області № 2365/7/19-00-14-07-11/7931 від 26 серпня 2016 року до якого було додано акт про результати документальної невиїзної перевірки дотримання ТОВ «Сокіл-Захід» вимог законодавства України з питань державної митної справи від 09 вересня 2016 року № 320/14-07/37298349.
Як вбачається з цього акта та митної декларації Республіки Польща № 15PL30301E0034549 від 03 грудня 2015 року вартість вказаного сідельного тягача становить 35000 польських злотих, що по курсу НБУ на день подання митної декларації становило 209213,90 грн. Отримувачем транспортного засобу є ОСОБА_6, АДРЕСА_1.
Листом від 13 листопада 2015 року № DIC_2015_36537 митний інформаційний центр Королівства Нідерланди інформував ДФС України, що контракт № 01/01/2014 від 20 вересня 2014 року між ТОВ «Сокіл-Захід» та нідерландською компанією M.VOS VOF не укладався.
02 лютого 2017 року відносно позивача у його відсутності складено протокол про порушення митних правил за статтею 485 МК України. Протокол надіслано позивачу поштовою кореспонденцією 02 лютого 2017 року.
08 лютого 2017 року заступником начальника Тернопільської митниці ДФС Саварином А.Л. було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 485 МК України в справі про порушення митних правил № 0056/403000000/17 та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 109476,33 грн.
Підставою для прийняття цієї постанови стало те, що директор ТОВ «Сокіл-Захід» ОСОБА_2 заявив в митній декларації неправдиві відомості, необхідні для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надав з цією ж метою органу доходів і зборів документи, а саме інвойс № 0161 від 01 грудня 2015 року, що містив недостовірні відомості, необхідні для визначення митної вартості товару, що призвело до ухилення від сплати митних платежів у сумі 36492,11 грн.
Стаття 458 МК України передбачає, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Статтею 485 МК України визначено, що відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.
Тобто, для притягнення до відповідальності, згідно статті 485 МК України необхідно доведення факту заявлення в митній декларації, в даному випадку неправдивих відомостей та/або надання документів, що містять неправдиві відомості та наявність прямого умислу.
За змістом статті 10 Кодексу про адміністративне правопорушення України адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Відповідно до частиною 1 статті 266 МК України визначені обов'язки декларанта та уповноваженої ним особи, серед яких, зокрема, здійснення декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення відповідно до порядку, встановленого цим Кодексом.
Суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок, що для притягнення до відповідальності позивача за порушення, передбаченого статтею 485 МК України необхідно встановити наявність умислу позивача на вчинення відповідних дій. При цьому, для встановлення суб'єктивної сторони вказаного виду порушення необхідно правильно та повно  встановити фактичні обставини справи задля розуміння наявності чи відсутності умислу ОСОБА_2 до заявлення в митній декларації неправдивих відомостей. 
В касаційній скарзі відповідач відзначає про наявність рішень по справі № 607/4987/16-п, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 483 Митного кодексу України, зокрема, цими рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 вчинив дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, шляхом подання до органів доходів і зборів, як підстави для переміщення товару документів, що містять неправдиві відомості про відправника, а також такі, які необхідні для визначення митної вартості товару (ціну товару). Крім того, відповідач наголошує на тому, що судами попередніх інстанцій не надано оцінку наявним в матеріалах справи поясненням митного брокера ТОВ «Віта Едванс». В той час як згідно положень частини 5 статті 266 МК України особа, уповноважена на декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення від імені декларанта, має такі самі обов'язки, права і несе таку саму відповідальність, що й декларант. 
Судами попередніх інстанцій відзначалося, що контракт від 20 вересня 2014 року № 01/01/2014 NL підписано іншим директором ТОВ «Сокіл-Захід» Шумським М.Б. При цьому, транспортні засоби ввезені за вказаним контрактом та документи для оформлення таких подавалися ОСОБА_2 через митного брокера. За таких обставин, судами не встановлено фактичний взаємозв'язок між діями ОСОБА_2 щодо декларування відомостей за операціями здійсненими за вказаним контрактом та факту підписання вказаного контракту іншим директором, позаяк з матеріалів справи не вбачається, що вказаний контракт був визнаний у встановленому законом порядку нечинним. 
На підставі вищевикладеного, Верховний Суд вважає, що наведені відповідачем в апеляційній та касаційній скарзі доводи, які підтвердженні відповідними доказами, мають бути предметом судового дослідження та розгляду.
В той же час, наведені обставини відповідно до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову, оскільки від цього залежить правильність висновку щодо законності притягнення позивача до відповідальності за порушення, що інкримінується митним органом.
Статтею 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права. При цьому, Суд не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішеннях судів чи відхилені ним, та вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Відповідно до частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є недослідження судом зібраних у справі доказів, що є порушенням норм процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Враховуючи те, що судами попередніх інстанцій не було встановлено всіх важливих обставин справи, що призвело до необґрунтованих належним чином висновків щодо прав і обов'язків сторін у даному спорі, а також те, що передбачені процесуальним законодавством межі перегляду справи в касаційній інстанції не дають їй права встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені попередніми судовими інстанціями, оскаржувані судові рішення у справі підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.
Під час нового розгляду справи судам необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду та вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого правильно визначити норми матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Отже, враховуючи відсутність повноважень суду касаційної інстанції на встановлення та дослідження вказаних фактичних обставин справи, є підстави для скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій, з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Тернопільської митниці Державної фіскальної служби України задовольнити частково.
Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 липня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 жовтня 2017 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області. 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду