ПОСТАНОВА
Іменем України

11 вересня 2018 року 
Київ
справа №826/15355/15
касаційне провадження №К/9901/25491/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Бившевої Л.І.,
суддів: Шипуліної Т.М.,  Хохуляка В.В., 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС (далі - Офіс) на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2016 (суддя - Іщук І.О.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 (головуючий суддя - Кобаль М.І., судді - Епель О.В., Карпушова О.В.) у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - Товариство) до Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування рішень,

УСТАНОВИВ:

Товариство звернулось до суду із позовами до Офісу, у якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 № 15907/0080/2810, від 25.06.2015 № 15909/0082/2810 та від 25.06.2015 № 15908/0081/2810.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Товариство послалося на те, що Товариством не здійснювався продаж тютюнових виробів за цінами вищими, ніж ті, що вказані виробником на відповідних пачках, оскільки відповідно до підпункту 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни.

Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 29.09.2015 об'єднав до спільного розгляду і вирішення адміністративні справи № 826/15355/15, №826/15357/15, № 826/15358/16 та присвоїв об'єднаним справам загальний №826/15355/15.

Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 11.08.2016, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016, позовні вимоги задовольнив повністю: визнав протиправними та скасував рішення про застосування фінансових санкцій від 05.06.2015 № 15907/0080/2810, від 25.06.2015 № 15909/0082/2810 та від 25.06.2015 № 15908/0081/2810. 

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що при реалізації пачки цигарок за ціною 14,73 грн., максимальна роздрібна ціна якої, вказана виробником на пачці, становить 14,00 грн., Товариством не були порушені вимоги статті 11^1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», оскільки позивач здійснював роздрібну торгівлю тютюновими виробами за цінами, які не перевищують максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробниками або імпортерами таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів, а відтак, відсутні підстави для застосування фінансових санкцій, передбачених частиною другою статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Офіс оскаржив рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 13.02.2017 відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Офісу. 

В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, оскільки суди попередніх інстанцій не надали належної правової оцінки тому, що гранична роздрібна ціна тютюнових виробів, визначена за формулою: максимальна роздрібна ціна/100*105, становить 14,70 грн., а не 14,73 грн., факт продажу за якою підтверджений фіскальними чеками від 04.06.2015 № 3511, № 8500, № 8854, № 8860.  

У запереченні на касаційну скаргу Товариство просить залишити її без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 10.09.2018 прийняв касаційну скаргу Офісу до провадження та призначив справу до касаційного розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 11.09.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Суди попередніх інстанцій встановили, що фактичною підставою для прийняття оспорюваних рішень, з приводу правомірності яких виник спір, слугували висновки контролюючого органу, викладені в актах фактичних перевірок господарських одиниць за місцем здійснення торгівлі (м. Кременчук, вул. Київська, 67; м. Кременчук, вул. Свіштовська, 3; м. Полтава, вул. Сакко, 200),  які належать Товариству, від 12.06.2015 №0082/28-10/39-30/00135390, від 04.06.2015 № 0000286, від 04.06.2015 №0000303, за висновками яких було встановлено порушення Товариством вимог частини тринадцятої статті 18 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», які полягали у здійсненні роздрібної торгівлі тютюновими виробами, зокрема, цигарок «Монте Карло» - Blue (виробник ПАТ «Джей Ті Інтернешин Україна»), за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін на тютюнові вироби, встановлених виробником або імпортером таких тютюнових виробів, збільшеними на суми акцизного податку з реалізації через роздрібну торговельну мережу тютюнових виробів. Зокрема, цигарки «Монта Карло» - Blue (виробник ПАТ «Джей Ті Інтернешин Україна») із ціною, максимальною роздрібною ціною (МРЦ), встановленою та нанесеною виробником у розмірі 14,00 грн., реалізовувались Товариством за ціною 14,73 грн. замість 14,70 грн. ((МРЦ) 14,00 грн. + 5%), що підтверджено фіскальними чеками від 04.06.2015 № 3511, № 8500, № 8854, № 8860.
На підставі вказаних вище актів перевірок 25.06.2015 Офісом були прийняті рішення про застосування до Товариства фінансових санкцій: № 15909/0082/2810 - на суму 10000,00 грн.; № 15907/0080/2810 - на суму 27459,30 грн.; № 15908/0081/2810 - на суму 10648,04 грн.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров'я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів». 

Відповідно до абзаців 1, 2 статті 11^1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлена виробником або імпортером максимальна роздрібна ціна на тютюнові вироби наноситься на пачку, коробку або сувенірну коробку тютюнових виробів разом з датою їх виготовлення. Максимальна роздрібна ціна за пачку, коробку або сувенірну коробку наноситься визначеним виробником способом у визначеному виробником місці і складається з її цифрового виразу та скороченого найменування грошової одиниці України. 

Згідно з підпунктом 14.1.106 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) максимальні роздрібні ціни - це ціни, встановлені на підакцизні товари (продукцію з урахуванням усіх видів податків (зборів). Акцизний податок з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів не включається до максимальної роздрібної ціни. Максимальні роздрібні ціни на підакцизні товари (продукцію) встановлюються виробниками або імпортерами товарів (продукції) шляхом декларування таких цін у порядку, встановленому цим Кодексом. Продаж суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, на які встановлюються максимальні роздрібні ціни, не може здійснюватися за цінами, вищими за максимальні роздрібні ціни, збільшені на суму акцизного податку з роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

За визначеннями, наведеними у підпунктах 14.1.4, 14.1.145 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), акцизний податок - це непрямий податок на споживання окремих видів товарів (продукції), визначених цим Кодексом як підакцизні, що включається до ціни таких товарів (продукції);  підакцизні товари (продукція) - це товари за кодами згідно з УКТ ЗЕД, на які цим Кодексом встановлено ставки акцизного податку. 

Згідно з пунктом 215.1 статті 215 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків. 

Відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об'єктами оподаткування є операції з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Пунктом 216.9 статті 216 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що датою виникнення податкових зобов'язань щодо реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів є дата здійснення розрахункової операції відповідно до Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

За визначенням, наведеним у статті 2 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), розрахункова операція - це приймання від покупця готівкових коштів, платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо за місцем реалізації товарів (послуг), видача готівкових коштів за повернутий покупцем товар (ненадану послугу), а у разі застосування банківської платіжної картки - оформлення відповідного розрахункового документа щодо оплати в безготівковій формі товару (послуги) банком покупця або, у разі повернення товару (відмови від послуги), оформлення розрахункових документів щодо перерахування коштів у банк покупця.

Підпунктом 215.3.10 пункту 215.3 статті 215 Податкового кодексу України (у редауції, чинній на час виникненян спірних правовідносин) встановлено, що для підакцизних товарів, реалізованих відповідно до підпункту 213.1.9 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, ставки податку встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради у відсотках від вартості (з податком на додану вартість), у розмірі 5 відсотків.

Рішенням Кременчуцької міської ради від 30.01.2015 «Про встановлення ставки акцизного податку в частині реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у м. Кременчуці» встановлено ставку акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів (у т.ч. тютюнових виробів)  у відсотках від вартості (з податком на додану вартість) у м. Кременчуці у розмірі 5 відсотків.

Рішенням Полтавської міської ради від 30.01.2015 «Про встановлення ставки акцизного податку з реалізованих суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів» встановлено ставку акцизного податку з реалізації суб'єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів у відсотках від вартості (з податком на додану вартість) у розмірі 5 відсотків.

Виходячи з аналізу наведених вище правових норм, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду дійшов висновку, що оскільки товар, що перебував на реалізації у господарських одиницях Товариства, є підакцизним товаром, при його реалізації в роздріб в ціну товару повинен включатися акцизний податок, який є непрямим податком відповідно до підпункту 14.1.4 Податкового кодексу України, у розмірі 5 відсотків реалізованого (відпущеного товару) (підпункт 215.3.10 Податкового кодексу України), який розраховується з вартості тютюнових виробів, що не перевищує їх максимальну роздрібну ціну, встановлену виробником (імпортером), яка зазначена на пачці.

У справі, що розглядається, суди встановили, що максимальна роздрібна ціна на товар (цигарки «Монте Карло» - Blue) була встановлена у розмірі 14,00 грн., тобто з урахуванням вимог пункту 29.1 статті 29 Податкового кодексу України граничною роздрібною ціною реалізованих господарськими одиницями Товариства тютюнових виробів є 14,70 грн., тоді як контролюючим органом під час проведення фактичних перевірок був встановлений факт реалізації позивачем цигарок «Монте Карло» - Blue за ціною 14,73 грн., що є порушенням Товариством максимальних роздрібних цін на підакцизні товари (у даному випадку тютюнові вироби).

Положеннями частини другої статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачена відповідальність, у частині застосування фінансових санкцій у вигляді штрафів (100 відсотків вартості наявних у суб'єкта господарювання тютюнових виробів, але не менше 10000,00 грн.) у разі роздрібної торгівлі тютюновими виробами за цінами, вищими від максимальних роздрібних цін, збільшеними на суми акцизного податку.

За таких обставин, суди попередніх інстанцій дійшли неправомірного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на що ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Офісу підлягає задоволенню, а постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2016 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 349, ч. 1 ст. 351, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.08.2016 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

                                                                                                    В.В. Хохуляк

                                                                                                     Т.М. Шипуліна