ПОСТАНОВА
Іменем України

02 жовтня 2018 року 
м. Київ
справа №2-а/679/55/15
адміністративне провадження №К/9901/1363/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого судді - Гімона М.М. (суддя-доповідач),
суддів: Мороз Л.Л.,  Бучик А.Ю., 

розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Нетішинського міського суду Хмельницької області від 2 квітня 2015 року (головуючий суддя Фурсевич О.В.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2015 року (головуючий суддя Сторчак В.Ю., судді: Граб Л.С., Мельник-Томенко Ж.М.) у справі №2-а/679/55/2015 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області, треті особи: Публічне акціонерне товариство "Управління будівництва Хмельницької АЕС", Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-монтажне управління №4 УБ ХАЕС", Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІРНИК-ВВ", Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче комерційне підприємство "АЛЬФА" ЛТД", Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "ЕРА", про визнання рішення протиправним, зобов'язання зарахувати періоди роботи до пільгового стажу та призначити пенсію, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до управління Пенсійного фонду України у м.Нетішині Хмельницької області про визнання дій відповідача щодо відмови у призначенні пільгової пенсії протиправними, зобов'язання зарахувати періоди роботи до пільгового стажу та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Постановою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 02.04.2015 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії управління Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області щодо відмови ОСОБА_1 в зарахуванні періодів роботи до пільгового стажу за Списком №2. Зобов'язано управління Пенсійного фонду України у м. Нетішині Хмельницької області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №2 періоди роботи та військової служби: з 19.01.1979 по 13.04.1979 року, з 12.04.1979 по 26.05.1981 року, з 20.08.1981 по 02.09.1983 року, з 19.07.1995 по 01.10.2000 року, з 07.05.2008 по 31.01.2010 року, з 01.02.2010 по 31.03.2011 року, з 03.03.2014 по 01.12.2014 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2015 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову про відмову в позові.

Вирішуючи спір між сторонами, суди встановили, що 18 грудня 2014 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788).

Відповідно до записів у трудовій книжці та вкладиша ОСОБА_1 працював:

з 19.01.1979 року по 13.04.1979 року - помічником бурильника механічного буріння геологорозвідувальних свердловин 3 розряду в Білозерській геологорозвідувальній експедиції тресту «Укрпівденьгеологія» (де 19.01.1979 року йому присвоєно бурильника 4 розряду),

з 20.08.1981 року по 02.09.1983 року - бурильником 4 розряду у вишукувальній партії № 1 Київського відділення Всесоюзного державного ордена Леніна і ордена Жовтневої Революції науково-дослідного і проектно-вишукувального інституту «Атомтеплоелектропроект»,

з 19.07.1995 року по 25.03.1996 року - електрозварником ручного зварювання в Управлінні будівництва «Хмельницької АЕС», з 26.03.1996 року по 01.10.2000 року - газорізальником 4 розряду в Управлінні будівництва «Хмельницької АЕС»,

з 01.10.2000 року по 05.05.2008 року - газорізальником 5 розряду у товаристві з обмеженою відповідальністю «Будівельно-монтажне управління № 4 УБ ХАЕС»,

з 07.05.2008 року по 31.01.2010 року газоелектрозварником у товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче комерційне підприємство «АЛЬФА» ЛТД,

з 01.02.2010 року по 31.03.2011 року - електрогазозварником у товаристві з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «ЕРА»,

з 01.04.2011 року по 28.02.2014 року - електрогазозварником у товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче комерційне підприємство «АЛЬФА» ЛТД,

з 03.03.2014 року по 01.12.2014 року - електрогазозварником у товаристві з обмеженою відповідальністю «ГІРНИК-ВВ».

Листом від 26 грудня 2014 року №8524/04 відповідач відмовив у призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1, з підстав неможливості зарахування до пільгового стажу роботи за Списком №2 періодів роботи з 19.07.1995 по 25.03.1996 року та з 26.03.1996 по 30.09.2000 року (5 років 2 місяці 12 днів), так як відсутні відомості про результати атестації робочого місця на підприємстві. Враховуючи відсутність достатнього пільгового стажу роботи на посадах за умовами Списку №2, підстави для призначення пільгової пенсії відсутні.

Суд першої інстанції визнав таку відмову протиправною, мотивуючи своє рішення тим, що законодавцем покладено обов'язок проведення атестації робочих місць на керівників підприємств, тому її не проведення або невчасне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Разом з тим, відсутні підстави для зарахувнаня до стажу для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком № 2 періодів роботи: з 01.10.2000 року по 05.05.2008 року, з 01.04.2011 року по 28.02.2014 року, оскільки робота позивача у вказані періоди за професіями (посадами) газорізальник та електрогазозварник не підтверджена за результатами проведених атестацій. Також до пільгового стажу підлягає зарахуванню служба в армії. Проте, для призначення пільгової пенсії відсутній мінімальний стаж у 12 років 6 місяців, у зв'язку з чим суд першої інстанції відмовив в цій частині позову. 

Апеляційний суд не погодився з такими висновками суду першої інстанції, вказавши, що, спірним періодом є робота позивача з 19.07.1995 по 25.03.1996 року, з 26.03.1996 по 30.09.2000 року, з 01.10.2000 року по 05.05.2008 року та з 01.04.2011 року по 28.02.2014 року, проти зарахування інших періодів (з 19.01.1979 року по 13.04.1979 року, з 12.04.1979 року по 26.05.1981 року, з 20.08.1981 року по 02.09.1983 року) відмова УПФ заперечень не містить. Враховуючи, що спірний період не підтверджений результатами атестації робочих місць, підстави для його зарахування до пільгового стажу відсутні.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить постанову апеляційного суду скасувати, а постанову суду першої інстанції змінити в частині відмовлених позовних вимог, зобов'язавши відповідача призначити пільгову пенсію з дня звернення.

Касаційна скарга обґрунтована правильністю висновків суду першої інстанції, що обов'язок проведення атестації робочих місць покладено на керівників підприємств, тому її не проведення або невчасне проведення не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах. Разом з тим, суд правильно зарахувавши періоди роботи, дійшов помилкового висновку, що вони у своїй сукупності становлять менше мінімального стажу, необхідного для призначення пенсії.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права і дотримання ними норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України від 5 листопада 1991 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення" на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок №383), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями, незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року №442 (набрав чинності з 21 серпня 1992 року, далі - Порядок №442), атестація проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому; основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. 

Пунктом 4 зазначеного Порядку встановлено, що атестація проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації. 

Згідно з пунктом 6 Порядку № 442 атестація робочих місць передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідальність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії із шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №383, при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21 серпня 1992, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Згідно з пунктом 4.2 Порядку, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Отже, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт за переліком, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження результатів атестації умов праці, проведеної після 21 серпня 1992 року.

Верховний Суд України у постанові від 2 грудня 2015 року (справа №21-1329а15) висловлював правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Верховний Суд підтримав таку позицію у своїй постанові від 30 січня 2018 року (справи №506/384/17).

Отже, відсутні підстави для зарахування позивачу періодів роботи до пільгового стажу, з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці: з 19.07.1995 по 25.03.1996 року, з 26.03.1996 по 30.09.2000 року, з 01.10.2000 року по 05.05.2008 року; з 03.03.2014 року по 01.12.2014 року.

Як вбачається з наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче комерційне підприємство «АЛЬФА» ЛТД №7 від 05.08.2011 року та Переліку виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких неповний робочий день не дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 до нього, за результатами атестації робочих місць не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком № 2 за професією (посадою) електрогазозварник, на якій працював у даному підприємстві позивач ОСОБА_1 в період з 01.04.2011 року по 28.02.2014 року (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції правильно зазначив, що відповідач не заперечував проти зарахування до пільгового стажу періодів з 19.01.1979 року по 12.04.1979 року, з 13.04.1979 року по 26.05.1981 року, з 20.08.1981 року по 02.09.1983 року. Відсутні й заперечення про зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача з 07.05.2008 по 01.03.2009 року (який підтверджено результатами атестації робочих місць згідно наказу №14-к від 01.03.2004р. в межах п'ятирічного строку його дії - а.с.66). Проте, у своїй сукупності цей стаж становить 5 років 2 місяці 16 днів, що є меншим за мінімальний стаж для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, у зв'язку з чим відмова УПФ у призначенні такого виду пенсії є правомірною, а підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Щодо доводів скаржника, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині розгляду справи в порядку письмового провадження слід зазначити, що за змістом ст.197 КАС України, в редакції чинній на час розгляду справи судом апеляційної інстанції, суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, відсутності клопотань від усіх осіб, які беруть участь у справі, про розгляд справи за їх участю; неприбуття жодної з осіб, які беруть участь у справі, у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Як зазначено в запереченнях на апеляційну скаргу, позивач просив розглянути справу за його відсутності. Про дату, час і місце судового засідання (2 липня 2015 року) сторони були повідомлені належним чином (а.с.129-130, 131, 138-139), клопотань про розгляд справи за їх участю матеріали справи не містять, у зв'язку з чим у  суду апеляційної інстанції були наявні підстави для розгляду справи в порядку письмового провадження.

Доводи скаржника, що він з'явився у судове засідання 2 липня 2015 року, проте його не було запрошено до зали судових засідань не є тією підставою, з якою Кодекс адміністративного судочинства пов'язує обов'язкове скасування судового рішення, а отже, не є вирішальними і не впливають на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Вимоги щодо зміни рішення суду першої інстанції колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказане рішення скасоване судом апеляційної інстанції, і суд касаційної інстанції, з огляду на вищенаведені висновки, вважає рішення суду апеляційної інстанції законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 345, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 2 липня 2015 року у справі №2-а/679/55/2015 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон
Л.Л. Мороз 
 А.Ю. Бучик ,
Судді Верховного Суду