ПОСТАНОВА
Іменем України

14 листопада 2018 року 
Київ
справа №751/209/17
адміністративне провадження №К/9901/45631/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П.,  за участі: представник відповідача  - Кашина С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргу | ОСОБА_3
на постанову | Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 (колегія у складі суддів: А.Г. Степанюк, В.В. Кузьменко, О.І. Шурко)
у справі | №751/209/17
за позовом | ОСОБА_3
до | Чернігівської митниці ДФС(далі - Митниця)
про | скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова з позовом до Митниці, в якому просив скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 22.11.2016 №0632/10203/16. 
          В обґрунтування позову вказав, що у відповідача не було правових підстав накладати на нього адміністративне стягнення вказаною постановою, адже він не допустив порушення вимог Митного кодексу України (далі - МК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), у зв'язку із не наданням у строк товару для завершення його митного оформлення, так як були наявні на то обставин непереборної сили, - не надання відповідальним органом дозволу на здійснення міжнародних перевезень автомобільним транспортом. 
          Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2017 (суддя С.М. Ченцова) позов задоволено. Скасовано постанову заступника начальника Митниці Литвиненка В.В. від 22.11.2016  в справі про порушення митних правил № 0632/10203/16 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_3 за частиною другою статті 470 МК України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 3400 грн., у зв'язку із передчасністю її винесення, оскільки несвоєчасність подання товару для завершення процедури митного оформлення зумовлене відсутністю дозволів в Управлінні Укртрансінспекції в Чернігівській області на проходження кордону України та Білорусії.    
          Натомість суд апеляційної інстанції, постановою від 20.06.2017 рішення суду першої інстанції скасував, у задоволені позову відмовив, з урахуванням того, що відсутність дозволу на проходження кордону України та Білорусії не відноситься до обставин непереборної сили. При цьому відповідні дії по отриманню такого дозволу жодним чином не залежать від дотримання перевізником, яким згідно із ЕМД є позивач, митних формальностей для завершення процедури митного оформлення експортованого вантажу. 
           Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить її скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції. Вказується, на те, що він не є суб'єктом адміністративного правопорушення, так як є лише найманим водієм підприємства, що здійснює продаж товару за кордон України. В решті вказується на допущенням судом порушень норм процесуального права під час встановлення обставин, на які вказувався у позовній заяві. 
У письмових запереченнях на касаційну скаргу, які надійшли ще до Вищого адміністративного суду України, заявник просить її залишити без задоволення, а оскаржувані нею рішення - без змін.
          Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судами першої та апеляційної інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що 22.11.2016 заступником начальника Митниці прийнято постанову, якою: визнано винним ОСОБА_3 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 2 статті 470 МК України; накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 3400 грн. 00 коп. Під час оскарження в адміністративному порядку вказана постанова залишена без змін. 
Передумовою вказаної постанови став протокол про порушення митних правил від 08.11.2016 №0632/10203/16, в якому зафіксовано, що 08.11.2016 об 11:14 в зону митного контролю автомобільного пункту пропуску «Нові Яриловичі» Митниці у напрямку «виїзд з України» заїхав вантажних автомобіль «RENAULT» з причепом, д.р.н. НОМЕР_1/НОМЕР_2, під керуванням громадянина України ОСОБА_3, який перевозив вантаж: «Пиво оболонь», вагою 20 436 кг брутто, вартістю 3 360,00 доларів США. Відправником даного вантажу зазначено ПАТ «Оболонь» (Україна), а одержувачем - ООО «Мир Пива» (Республіка Білорусь). Під час проведення митних формальностей встановлено, що товар «Пиво оболонь», оформлений 26.10.2016 року у митному режимі «Експорт» за ЕМД №100250006/2016/23812 від 26.10.2016 Київською міською митницею ДФС переміщувався на транспортному засобі НОМЕР_1/НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 та за якою визначеною строк доставки вантажу до 05.11.2016 року включено. 
Також судами встановлено, що позивач перебуває в трудових відносинах (є водієм)  з ТОВ «Центр-Евро-ТрансПлюс». 
Касаційний суд, здійснюючи касаційний перегляд справи, вважає висновки судів першої та  апеляційної інстанцій такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а відтак судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
           Згідно із положеннями статті 485 МК України порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред'явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність. 
У відповідності до частини другої статті 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари, транспортні засоби більше ніж на одну добу, але не більше ніж на десять діб тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної у даній справі постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, відповідач визнав його винним у скоєні адміністративного правопорушення у зв'язку із пропуском строку, встановленого статтею 95 МК України, по доставці вантажу «Пиво Оболонь», вагою 20436 кг., брутто, вартістю 3360 США до митного органу який фактично випускає товар за межі території України (призначення) від митного органу, де товар був оформлений у митному режимі «Експорт» (відправлення)  
При цьому такий обов'язок, згідно із приписами частини другої статті 191 МК України покладений на перевізника. Зокрема, пунктом 2 частини другої названої статті передбачено, що перевізники зобов'язані: у строк, встановлений статтею 95 цього Кодексу, доставляти товари до органу доходів і зборів призначення, а також подавати передбачені законодавством документи на них.
Отже для висновку про встановлений факт порушення строку доставки вантажу до митного органу призначення, слід встановити суб'єкта даного правопорушення з урахуванням того, що Митним кодексом України визначено, що перевізник - особа, яка здійснює перевезення товарів через митний кордон України та/або між органами доходів і зборів на території України або є відповідальною за такі перевезення (п.37 ч.1 ст.4). Слід звернути увагу, що перевізником визначається або особа, яка здійснює перевезення товарів, або є відповідальною за такі перевезення.
Наведені обставини судами не встановлювались, тоді як суд апеляційної інстанції зазначивши, що позивач є перевізником не витребував необхідні документи, на підставі яких ПАТ «Оболонь» в ЕМД зазначило позивача як перевізника, не досліджено договірні відносини між ПАТ «Оболонь» та ТОВ «Центр-Евро-ТрансПлюс». В судовому засіданні  суду касаційної інстанції представник відповідача стверджував, що позивач  притягнутий до відповідальності як особа, яка є відповідальною за такі перевезення.
Допустимість відповідних фактів має бути перевірена судами під час нового розгляду, шляхом витребування додаткової інформації та/або залучення в якості третьої особи ТОВ «Центр-Евро-ТрансПлюс». 
Згідно статті  159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення суду першої інстанції) та статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній на момент ухвалення судового рішення суду апеляційної інстанції) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, оскаржувані рішення судів попередніх інстанції вказаним вимогам не відповідають, оскільки судами не з'ясовано обставини справи, що мають значення для правильного її вирішення. Відповідно до частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
Підсумовуючи наведене Суд приходить до висновку, що суди попередніх інстанції допустили порушення норм процесуального права, не встановили фактичні обставини, що мають значення для справи, що є підставою для часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити часткового.
2. Постанову Новозаводського районного суду м. Чернігова від 05.05.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 20.06.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Новозаводського районного суду м. Чернігова.              
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду