ПОСТАНОВА
Іменем України

28 серпня 2018 року 
Київ
справа №802/1351/17-а
адміністративне провадження №К/9901/35979/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтекс» на постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2017 (суддя - Крапівницька Н.Л.) та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 (головуючий суддя - Матохнюк Д.В., судді: Боровицький О.А., Сапальова Т.В.) у справі №802/1351/17-а за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтекс» до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

встановив:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Балтекс» (далі - ТОВ «Балтекс») звернулось до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області) від 19.04.2017 №0002761404, №0002771404.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2017, залишеною без змін постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій ТОВ «Балтекс» оскаржило їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2017, постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 та прийняти у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постанови Національного банку України є підзаконними актами та не можуть вносити будь-які зміни, доповнення, або змінювати закон. Крім того, зазначає, що контролюючим органом застосовано штрафні санкції з порушенням строку, визначеного статтею 250 Господарського кодексу України. Також заявник касаційної скарги звертає увагу на те, що судами попередніх інстанцій не надано оцінки доводам позивача на порушення контролюючим органом строків розгляду скарги платника податку, визначених пунктом 56.9 статті 59 Податкового кодексу України.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав відзив на касаційну скаргу відповідача, що не перешкоджає розгляду даної касаційної скарги.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як з'ясовано судами попередніх інстанцій, ГУ ДФС у Вінницькій області проведено позапланову виїзну документальну перевірку ТОВ «Балтекс» з питань дотримання вимог валютного законодавства України при проведенні розрахунків по контракту №03/12 від 15.12.2015, укладеному із фірмою «OU Ires Account», Естонія за період з 15.12.2015 по 28.02.2017 та по контракту №02/06 від 05.06.2015 укладеного із OU «Monoloog», Естонія за період з 05.06.2015 по 28.02.2017, за результатами якої складено акт від 24.03.2017  №129/1402/25495072. 

За наслідками проведеної перевірки відповідач дійшов висновку про порушення              ТОВ «Балтекс» статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» в частині недотримання нормативних строків розрахунків за експортними операціями по контрактам та пункту 1 постанови Правління Національного банку України від 03.06.2015  №354 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України»; статті 1 Указу Президента України від 18.06.1994 №319/94 «Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами», пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 та пунктів 2, 3 Наказу МФУ від 25.12.1995 №207 в частині невиконання вимог щодо строків декларування валютних цінностей станом на 01.10.2015, 01.01.2017.

На підставі названого акту перевірки 19.04.2017 ГУДФС у Вінницькій області прийнято податкові повідомлення-рішення №0002761404 та №0002771404, згідно з якими до позивача за порушення статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» та на підставі підпункту 54.2.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, пункту 1 статті 9 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 та пунктів 2, 3 Наказу МФУ від 25.12.1995 №207, а також згідно з частиною першою статті 4 «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» застосовано штрафні санкції у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД в розмірі 1096953,06 грн., та застосовано штрафні санкції в розмірі 340 грн. за порушення вимог валютного законодавства відповідно.

За змістом статті 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності-з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.

Частиною четвертою статті 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Національному банку України надано право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення інструментів впливу на грошово-кредитний ринок» доповнено частину першу статті 25 Закону України «Про Національний банк України» шляхом надання Національному банку України повноважень щодо зміни строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів. 

У зв'язку з цим, Правлінням Національного банку України прийнято постанови № 354 від 03.06.2015   (діяла з 04.06.2015 до 03.09.2015), № 581 від 03.09.2015 (діяла з 04.09.2015 по 04.12.2015), №863 від 04.12.2015 (діяла з 05.12.2015 по 04.03.2016) №140 від 03.03.2016 (діяла з 05.03.2016 по 08.06.2016) «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», пунктом 1 яких встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Наведені постанови Правління Національного банку України прийнято на підставі, на виконання та у відповідності до Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» й не змінюють його.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» Порушення резидентами, крім суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону,  тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю  України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення  заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може  перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Частиною другою цієї статті передбачено, що у разі прийняття до розгляду судом, Міжнародним комерційним арбітражним судом чи Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України позовної заяви резидента про стягнення з нерезидента заборгованості, яка виникла внаслідок недотримання нерезидентом строків, передбачених експортно-імпортними контрактами, строки, передбачені статтями 1 і 2 цього Закону  або  встановлені Національним банком України відповідно  до статей 1 і 2 цього Закону, зупиняються і пеня за їх порушення в цей період не сплачується.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «Балтекс» («Постачальник») був укладений контракт №02/06 від 05.06.2015 із нерезидентом - OU «Monoloog», Естонія («Покупець»), згідно умов якого Постачальник зобов'язується поставити у власність Покупця товар - склопродукцію, а Покупець прийняти та своєчасно здійснити оплату товару в асортименті та кількості, вказаних в специфікаціях, які є невід'ємною частиною контракту. Сума контракту - 500000 євро. Умови поставки - DAP-кордон України - залізничним транспортом; FCA - смт. Малинівка Чугуєвський район Харківської обл. - автомобільним транспортом. Відправник та виробник товару - ТОВ «Малинівський склозавод» (Харківської область, Чугуєвський район, смт. Малинівка вул. Володимирівська буд.10 ).

Так, за період дії контракту з 05.06.2015 по 28.02.2017 ТОВ «Балтекс» відвантажило на користь нерезидента товар на загальну суму 9297.60 євро/216792.83 грн. валютну виручку від нерезидента отримано на загальну суму 9297.60 євро/241008.77 грн. 

Однак, виручка від нерезидента в рахунок оплати за отриманий товар по контракту №02/06 від 05.06.2015 в законодавчо встановлений строк не надійшла.

Крім того, ТОВ «Балтекс» був укладено контракт №03/12 від 15.12.2015 із фірмою «OU Ires Account», Естонія, проте за період з 15.12.2015 по 28.02.2017 (дія контракту) виручка від нерезидента в законодавчо встановлений строк також не надійшла.

При цьому, як встановлено судами, жодних доказів стягнення боргу по контрактах в судовому порядку, чи ведення претензійної роботи позивачем, а також висновку  центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку для продовження строків розрахунків ні до перевірки, ні в судовому засіданні не надавалось.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийнятті відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України, а тому відсутні підстави для їх скасування.

Суд апеляційної інстанції обґрунтовано відхилив доводи позивача про те, що застосований згідно з оскаржуваним податковими повідомленнями-рішеннями штраф є адміністративно-господарською санкцією, а відтак він мав бути застосований у межах строків, визначених статтею 250 Господарського кодексу України.

Так , з набранням 01.01.2011 чинності Законом України від 02.12.2010 №2756-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України» зі сфери дії статті 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Порядок застосування цих санкцій з 01.01.2011 врегульовано статтями 113, 114 Податкового кодексу України, якими, зокрема, передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. 

Застосування за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), не передбачених цим Кодексом та іншими законами України, не дозволяється (пункт 113.3 статті 113 Податкового кодексу України).      

Граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов'язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу (пункт 114.1 статті 114 Податкового кодексу України).

За таких обставин суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на порушення контролюючим органом строків розгляду скарги платника податку, визначених пунктом 56.9 статті 59 Податкового кодексу України, обґрунтовано не прийнято судами попередніх інстанцій, оскільки вимоги про протиправність таких дій не заявлялись позивачем та не є предметом розгляду в межах даної адміністративної справи.

Доводи касаційної скарги зазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

постановив:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балтекс» залишити без задоволення.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 10.10.2017 та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду