ПОСТАНОВА
Іменем України

21 серпня 2018 року 
Київ
справа №2а-3408/09/0970
адміністративне провадження №К/9901/24946/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,
суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П., 
розглянувши у порядку письмового провадження 
касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» 
на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 (головуючий суддя: Остап'юк С.В.)
та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016 (головуючий суддя: Коваль Р.Й., судді: Гуляк В.В., Судова-Хомюк Н.М.)
у справі № 2а-3408/09/0970
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» 
до Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області, 
Калуської об'єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області  
про стягнення бюджетної заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Калуська об'єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (далі - ОДПІ) звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом  від 01.02.2016 таким, що не підлягає виконанню. Ця заява обґрунтована тим, що станом на 01.04.2016 погашена заборгованість перед ТОВ «Даноша»  за цим листом.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016, заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено, визнано виконавчий лист за № 2а-3408/09/0970, виданий Івано-Франківським окружним адміністративним судом 01.02.2016 в адміністративній справі за позовом ТОВ «Даноша» до Калуської об'єднаної державної податкової інспекції в Івано-Франківській області, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість за квітень, травень 2009 року в розмірі 4102450,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.  

У касаційній скарзі ТОВ «Даноша» просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судами норм підпункту 5.2.1 пункту 5.2 ст. 5 закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» (далі - Закон № 2181-ІІІ), пункту 102.1 ст. 102 Податкового кодексу України, ст.ст. 7, 11, 69, 70, 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС). За доводами касаційної скарги судами не було достовірно встановлено факту повного виконання боржником виконавчого листа.

ОДПІ не реалізувало своє процесуальне право подання заперечення проти  касаційної скарги.

Перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної нстанцій норм процесуального права, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Як встановлено у судовому процесі, постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.04.2010, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2013, які залишені без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.09.2015, були задоволені позовні вимоги ТОВ «Даноша» до Калуської ОДПІ, Головного управління Державного казначейства України в Івано-Франківській області про стягнення бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість в розмірі 4102450,00 грн.: стягнуто з державного бюджету через ГУ ДК України в Івано-Франківській області на користь ТОВ «Даноша» заборгованість з бюджетного відшкодування ПДВ за квітень, травень 2009 року в розмірі 4102450,00 грн. 

28.01.2016 позивач звернувся із заявою про видачу виконавчих листів у цій справі, які отримав 03.02.2016. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04.03.2016 ТОВ «Даноша» поновлено строк пред'явлення до виконання виконавчого листа, виданого в даній справі.

08.04.2016 ОДПІ звернулася до суду із заявою про визнання виданого виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Обґрунтовуючи свою заяву ОДПІ вказувала на відсутність заборгованості перед ТОВ за вказаним виконавчим листом, оскільки 3935502,00 грн. було відшкодовано облігаціями внутрішньої державної позики; 83954,00 грн. відшкодовано на поточний рахунок ТОВ; 82994,00 грн. - за рахунок зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ за травень, червень, жовтень 2008 року згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2010 №0002012303/0.

Частиною 2 ст. 259 КАС встановлено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, або визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до частини 4 цієї статті, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Задовольняючи заяву ОДПІ, суди виходили із мотивів встановлення у судовому процесі факту відсутності заборгованості перед ТОВ. Так, суди вказали, що 3935502,00 грн. було відшкодовано облігаціями внутрішньої державної позики за висновками про суми відшкодування ПДВ від 30.08.2010 № 0000000469 та від 01.09.2010 № 0000000487, зокрема: за квітень та травень 2009 року на 479461,00 грн. та на 3456041,00 грн.;  83954,00 грн. відшкодовано на поточний рахунок ТОВ, зокрема: за висновками про суми відшкодування ПДВ від 29.10.2010 № 0000000587 та від 28.11.2012 № 0000000220 - суми за квітень та травень 2009 року  4371,00 грн. та 30545,00 грн.,  04.06.2013 здійснено відшкодування по довідці без висновку за квітень та травень 2009 року на 23962,00 грн. та 25076,00 грн. відповідно; 82994,00 грн. - за рахунок зменшення сум бюджетного відшкодування ПДВ за травень, червень, жовтень 2008 року згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2010 №0002012303/0.

Однак, з такими висновками судів не можна погодитись, так як факт відсутності заборгованості ОДПІ перед ТОВ не може вважатися встановленим, оскільки висновки у справі зроблені без належної оцінки доказів у справі та без встановлення всіх обставин у справі.

Ці обставини не можуть вважатись встановленим з огляду на те, що оцінка доказів у справі зроблена судом без дотримання вимог статті 86 КАС України (у редакції. чинній на дати ухвалення оскаржуваних судових рішень). Згідно з цією статтею суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.  Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 ст. 69 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів (частина 2 цієї статті).

Згідно з частиною 1 ст. 70 цього Кодексу належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.
Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору (частина 4 цієї статті).

Заперечуючи проти задоволення заяви ОДПІ, ТОВ у судовому процесі посилалось на недостовірність обставин та доказів, на які ОДПІ вказувало як підставу своє заяви. Так, у своїй касаційній скарзі ТОВ вказує на те, що із висновків про суми відшкодування ПДВ від 30.08.2010 № 0000000469 виданий на загальну суму 109300000,00 грн. не можна достовірно встановити, яку саме суму було відшкодовано ТОВ за квітень, травень 2009 року. З приводу висновків судів щодо зарахування зменшених сум бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень, травень 2009 року згідно з податковим повідомленням-рішенням від 29.06.2010 № 0002012303/0 на суму  82994,00 грн. у рахунок погашення заборгованості перед ТОВ, то у касаційній скарзі ТОВ вказує про неузгодженість цього податкового повідомлення-рішення з огляду на не отримання, а також на те, що зменшення суми бюджетного відшкодування за ним не може бути прирівняне до добровільного виконання. Оспорюючи висновки судів у частині обставин про відшкодування суми бюджетного відшкодування з ПДВ у сумі 49038,00 грн. згідно довідки щодо відшкодування з ПДВ від 10.03.2010, то ТОВ у касаційній скарзі вказує про неврахування судами того, що це відшкодування відбулося за інший період - з серпня 2005 року по серпень 2007 року за судовим рішенням у справі № 2а/2781/08/0970. На підтвердження цих обставин ТОВ посилається на копію ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2010 (а.с. 122-123, т.3), постановлену у цій справі.

Вказаним доводам ТОВ у судовому процесі не було дано належної оцінки. Тоді як обставини, на які посилається ТОВ, свідчать про те, що у судовому процесі не було встановлено обставин наявності факту відсутності заборгованості ОДПІ перед ТОВ за виконавчим листом.

Отже, судам слід було більш ретельно перевірити доводи ТОВ, якими він заперечував проти поданої ОДПІ заяви. 

Обов'язок суду встановити дійсні обставини справи при розгляді адміністративного позову безвідносно до позиції сторін випливає з офіційного з'ясування обставин справи як принципу адміністративного судочинства, закріпленого нормами статті 7, частин 4 та 5 ст. 11 КАС України (у редакції, чинній до внесення змін законом України від 03.10.2017) та закріплено також у частині 4 ст. 9 КАС України (у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017).

Частиною 1 ст. 242 КАС України у редакції, чинній після внесення змін законом України від 03.10.2017)  встановлено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права (частина 2 цієї статті)
Згідно з частиною 3 обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вищенаведені порушення судами норм процесуального права призвели до передчасних висновків щодо суті спору, отже судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини 1 ст. 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Даноша» задовольнити частково, скасувати ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.07.2016 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 09.11.2016, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя: | І.А. Васильєва
Судді: | С.С. Пасічник
| В.П. Юрченко