ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  907/528/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Жукова С.В. - головуючого, Білоуса В.В., Ткаченко Н.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2017
(Суддя - Пригара Л.І.)
та на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2017
(Головуючий суддя - Давид Л.Л.; судді - Гриців В.М., Кордюк Г.Т.)
у справі
за позовом Ужгородського міського центру зайнятості
до відповідача Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України 
про стягнення 26    119 грн 41 коп коштів, сплачених як допомога по безробіттю, - 

ВСТАНОВИВ:

1. Ужгородського міського центру зайнятості (Далі - Позивач) звернувся до господарського суду з позовом до Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України  (далі - Відповідач) про стягнення 26    119, 41 грн 41 виплаченої гр. ОСОБА_5 соціальної допомоги по безробіттю.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та обставини поновлення на роботі на підставі рішення суду кр. ОСОБА_5, роботодавцем якого є Відповідач.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Рішенням господарського суду Закарпатської області від 28.09.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2017,  позов у справі № 907/528/16 задоволено  повністю. 
3.1. Стягнуто з Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України, м. Ужгород, вул. Собранецька, буд. 20 (код ЄДРПОУ 39515893) на користь Ужгородського міського центру зайнятості, м. Ужгород, вул. Новака, 45 (код ЄДРПОУ 20448369) суму 26    119 (Двадцять шість тисяч сто дев'ятнадцять гривень) грн. 41 коп. коштів, сплачених як допомога по безробіттю.

4. Судові рішення мотивовані встановленням обставин, які свідчать про обґрунтованість позовних вимог відповідно до положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу

5. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції, а також прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

6. На думку Відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій не врахували положення статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та дійшли невірного висновку про те, що Відповідач є належним відповідачем у даній справі, 
6.1. Скаржник зазначає, що господарськими судами попередніх інстанцій неповно досліджено обставин справи, а встановлені обставини, не підтверджуються поданими сторонами доказами;
6.2. Крім того, скаржник вважає, що позов у даній справі подано після встановленого трирічного строку позовної давності, що відповідно до ст. 267 ЦК України є підставою для відмови в позові, оскільки громадянин ОСОБА_5 перебував на обліку в Ужгородському міському центрі зайнятості з 08.07.2011 по 01.08.2012, наказом від 28.01.2013 його було поновлено на посаді, а позовна заява датована 19.08.2016.

7. Позивач подано відзив на касаційну скаргу, в якому останній просить залишити скаргу без задоволення, а рішення та постанову - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 

8. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення Господарського суду Закарпатської області від 28.09.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №907/528/16. 
8.1. Прийнято до розгляду  касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

9. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з такого.

10. Відповідно ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

11. Згідно з частиною 4 статті 301 Господарського процесуального кодексу України у чинній редакції перегляд рішень суду першої інстанції та постанов апеляційної інстанції у справах, ціна позову в яких не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, здійснюється без повідомлення учасників справи, крім справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження.

12. Відповідно до пункту 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України у чинній редакції розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

13. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

14. Як встановлено судами під час розгляду справи, 01.07.2011 згідно з наказом Державної митної служби України "По особовому складу Чопської митниці" № 1317-к від 25.06.2011 було припинено перебування на державній службі в митних органах України відповідно до вимог ст. 17, п. 6 ч. 1 ст. 30 Закону України "Про державну службу" головного інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 (Ужгород) Чопської митниці, громадянина ОСОБА_5.

15. 08.08.2011 ОСОБА_5 (персональна картка № 070130511080100002) було надано статус безробітного. 

16. За період з 08.08.2011 по 01.08.2012 включно ОСОБА_5 виплачено допомогу по безробіттю на загальну суму у розмірі 26   119,41 грн, що підтверджується відомостями виплат за видом забезпечення "допомога по безробіттю" та листом ПАТ   КБ "Приватбанк" від 10.08.2017 року з додатком № 1 (помісячні дати фінансування коштів) (том 1, а.с. 14-15).

17. Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2012 у справі № 2а-0770/2373/11 громадянин ОСОБА_5 поновлений на державній службі в митних органах України на займаній посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 (Ужгород) Чопської митниці з 01.07.2011. Чопську митницю Державної митної служби України зобов'язано виплатити гр. ОСОБА_5 середньомісячну заробітну плату за весь час вимушеного прогулу, а саме, з 01.07.2011 по 23.01.2012. Постанова суду в частині     поновлення та стягнення заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць допущена до негайного виконання. 

18. На підставі рішення суду, наказом Чопської митниці Державної митної служби України від 31.01.2013 за № 82-к громадянин ОСОБА_5 поновлений на посаді головного інспектора сектору митного оформлення № 2 відділу митного оформлення № 1 (Ужгород) Чопської митниці з 01.07.2011 та визнаний таким, що приступив до роботи 31.01.2013. 

19. Згідно даних персональної картки громадянина ОСОБА_5 за                                № 070130511080100002, наказом Ужгородського міського центру зайнятості від 17.09.2012 № НТ120917, останній знятий з обліку безробітного.

20.  26.07.2016 позивач  звернувся з повідомленням до Закарпатської митниці ДФС України з вимогою щодо відшкодування сплачених коштів на підставі наказу Ужгородського міського центру зайнятості № 205 від 25.07.2016, проте, дана вимога залишена без належного реагування, що стало підставою для звернення з позовом до суду про відшкодування відповідачем суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному ОСОБА_5 у відповідності до ст.ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

21. Погоджуючись із правомірністю висновків попередніх судових інстанцій про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, Суд касаційної інстанції виходить з такого.

22. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" (Далі - Закон), загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття (далі - страхування на випадок безробіття) - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
23. Право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи (ч. 1 ст. 6 Закону).

24. У відповідності до ч.1 ст.1, ч.1 ст.7 Закону, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов'язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, одним із видів такого забезпечення за Законом, зокрема, є: допомога по безробіттю.

25. Статус безробітного надається особі працездатного віку до призначення пенсії, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи, з першого дня реєстрації у центрі зайнятості на підставі заяви (ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення", п. 5 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, Далі - Порядок).

26. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 31 Закону, п. 37 підп. 1 Порядку, Центр зайнятості припиняє реєстрацію особи як безробітної та виплату їй допомоги по безробіттю, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

27. Повернення виплачених безробітному коштів здійснюється відповідно до ч. 1 ст. 34 та ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", якими передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

28. У ч. 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу. 
29. Як встановлено у ч. 4 ст. 35 цього Закону, з роботодавця утримується сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

30. Відповідно до п. 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №198 від 20.03.2013, центр зайнятості припиняє реєстрацію з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

31. Згідно з п. 2 ст. 31 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

32. Водночас, приписами ст. ст. 34, 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено право Фонду стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду та обов'язок роботодавця відшкодувати суму виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду. Із роботодавця утримуються незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю. 

33. Оскільки судами встановлено, що  ОСОБА_5 поновлено на посаді наказом Чопської митниці Державної митної служби України від 31.01.2013 за № 82-к на підставі постанови Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2012 у справі № 2а-0770/2373/11, наказом Ужгородського міського центру зайнятості від 17.09.2012 № НТ120917 припинено реєстрацію ОСОБА_5 як безробітного, а також припинено йому виплату допомоги по безробіттю, яка виплачувалася йому з 08.08.2011 по 01.08.2012. 

34. Врахувавши те, що постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23.01.2012 у справі № 2а-0770/2373/11 наказ Державної митної служби України № 1317-к від 25.06.2011 "По особовому складу Чопської митниці" в частині припинення з 01.07.2011 перебування на державній службі в митних органах ОСОБА_5 визнано протиправним та скасовано, при цьому цей наказ став підставою для втрати ОСОБА_5 заробітної плати, а в подальшому ця подія стала підставою для призначення та виплати йому допомоги по безробіттю та беручи до уваги ст.ст. 34, 35 Закону, Суд касаційної інстанції погоджується із висновками місцевого та апеляційного господарських судів про те, що позов заявлений у даній справі є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

35. Доводи скаржника, викладені у касаційній скарзі стосовно неналежності відповідача та стосовно подання даного позову за межами строку позовної давності, зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції які встановлені у ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, більше того, ці доводи були предметом розгляду у суді апеляційної інстанції та обґрунтовано ним відхилені. 

36. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України у чинній редакції за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

37. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. (ч.1 ст.309 ГПК України (в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017).

38. Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги відповідача та залишення оскаржуваних судових рішень без змін. 

39. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенні без змін судових рішень, витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 240,  300, 301, 304, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Закарпатської митниці Державної фіскальної служби України на рішення господарського суду  Закарпатської області від 28.09.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №907/528/16 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду  Закарпатської області від 28.09.2017 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 28.11.2017 у справі №907/528/16  залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          С.В. Жуков

Судді                                                                                                    В.В. Білоус

                                                                                                                 Н.Г. Ткаченко