ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  923/479/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Чумака Ю.Я. - головуючого, Дроботової Т.Б., Пількова К.М.,
секретар судового засідання - Овчарик В.М.,
за участю представників:
позивача - Слєпченка О.О. (адвокат),
відповідача - Риженка Д.О. (адвокат),
прокуратури - Насадчук Ж.Д. (представник за посвідченням від 13.10.2015 №035987), 
розглянувши касаційну скаргу Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Ф.Ф. Ушакова" на рішення Господарського суду Херсонської області від 11.09.2017 (суддя Задорожна Н.О.) та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 (головуючий - Бєляновський В.В., судді: Величко Т.А., Жеков В.І.) у справі
за позовом Херсонської державної морської академії
до Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Ф.Ф. Ушакова"
за участю прокуратури Херсонської області
про звільнення нежитлових приміщень,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій
У травні 2017 Херсонська державна морська академія (далі - Академія) звернулася до Господарського суду Херсонської області з позовом про зобов'язання Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Федора Федоровича Ушакова" (далі - Інститут, Заклад) звільнити нежитлові приміщення: підсобні приміщення на території внутрішнього двору (номер на плані БТІ Г-1, та підвал №3), частину приміщень підвалу (площею 52.5 кв.м., номер на плані БТІ - X, XI, XII, XIII), підсобне приміщення на першому поверсі (площею 22,4 кв.м., номер на плані БТІ - 9), приміщення кабінетів, аудиторії № 301 (площею 11,2 кв.м., номер на плані БТІ - 70), аудиторії № 313 (площею 9,4 кв.м., номер на плані БТІ - 72), аудиторії № 314 (площею 55,5 кв.м., номер на плані БТІ - 71) на третьому поверсі, підсобні приміщення № 410 (площею 4,0 кв.м., номер на плані БТІ - 93), № 411 (площею 10,2 кв.м., номер на плані БТІ - 92), аудиторії № 404 (площею 84,1 кв.м., номер на плані БТІ - 86), №405 (площею 46,9 кв.м., номер на плані БТІ - 101), № 412 (площею 67,5 кв.м., номер на плані БТІ - 90, 91) навчального корпусу №3 Академії (далі - спірні приміщення), розташовані за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2, та передати їх позивачу, посилаючись на статті 16, 319, 321, 387, 391 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) та статті 20, 137 Господарського кодексу України (далі - ГК).
Позовна заява обґрунтовується тим, що спірні приміщення є власністю держави та перебувають на балансі Академії і в її оперативному управлінні, але були захоплені самовільно відповідачем та використовуються без достатніх правових підстав, а саме без укладених договорів оренди державного майна. Відповідач відмовляється добровільно звільнити займані нежитлові приміщення і внаслідок протиправних дій Інституту ставиться під загрозу можливість якісного надання позивачем освітніх послуг та виконання своїх зобов'язань перед учасниками освітнього процесу через неможливість проведення навчальних занять курсантів у спірних приміщеннях, у зв'язку з чим учбовий процес в Академії перебуває під загрозою зриву.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 11.09.2017, залишеним без змін постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2017, позов задоволено.
Рішення місцевого суду та постанова апеляційного суду мотивовані положеннями статей 319, 321, 387 ЦК, статей 134, 137, 287 ГК та статей 32, 33, 34, 36, 43, 84 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) в редакції, чинній до 15.12.2017, з урахуванням яких суди дійшли висновку про порушення прав Академії як титульного володільця спірних приміщень (право оперативного управління) шляхом їх самовільного зайняття Інститутом та незаконного володіння ними, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами правомірного використання державного майна на договірних засадах та у порядку, визначеному Законом України "Про оренду державного та комунального майна".
Короткий зміст вимог касаційної скарги
Не погодившись з рішенням та постановою, 11.12.2017 відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просить їх скасувати повністю та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
В обґрунтування своєї правової позиції скаржник посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме приписів статей 11, 204, 509 ЦК та статей 1, 24, 43, 80 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017, наголошуючи на тому, що: 1) на підставі укладених з Херсонським морським коледжем договору від 26.12.2005 про створення учбового класу "Будова судна", договору від 26.12.2005 про створення навчальних класів "Використання обчислювальної техніки в судноводінні", "САРП, РЛТ, електронної картографії і навігації" та договору від 03.01.2007 про створення і використання пожежного полігону Заклад має право використовувати приміщення учбових класів, аудиторій та пожежного полігону, а на підставі пункту 3 договору організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру від 21.05.2009, укладеного з Вищим навчальним закладом "Херсонський державний морський інститут" відповідач взагалі має право виробничого використання усього без виключення майна позивача; 2) судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про припинення провадження у справі  на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК у зв'язку з тим, що колишній працівник Академії та нинішній ректор Інституту ОСОБА_8 раніше проводив навчальні заняття у приміщеннях навчального корпусу №3 з курсантами Академії та у наступному не звільнив їх; 3) спірні нежитлові приміщення підвалу були створені на виконання договору про утворення та використання пожежного полігону від 03.01.2007, за умовами якого для виконання цілей договору Коледж передавав кабінети №001 та №01, в яких було облаштовано пожежний полігон, а до цього моменту зазначених приміщень не існувало.
Узагальнений виклад позиції інших учасників справи (доводи, викладені у відзивах та запереченнях на касаційну скаргу) 
Академія у відзиві на касаційну скаргу просить у її задоволенні відмовити і оскаржувані рішення та постанову залишити без змін, вважаючи безпідставним твердження відповідача про передбачене договором від 21.05.2009 право використання усього без виключення майна позивача, оскільки у цьому договорі відсутній конкретний перелік майна, яке позивач повинен надати Інституту для використання, а лише вказується про приміщення навчально-виробничих та інших майстерень і цехів, серед яких відсутні самовільно захоплені відповідачем кабінети, аудиторії, підвальні та підсобні приміщення.
Заступник прокурора Херсонської області у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з тих мотивів, що строкове платне використання спірного державного майна можливе лише на підставі договору оренди, який стосовно спірних приміщень не укладався, а перераховані скаржником договори є договорами про спільну діяльність, які стосуються лише співпраці навчальних закладів у питаннях організації навчального процесу, не регулюють відносин оренди державного майна та у жодному разі не надають Інституту права самостійно використовувати спірні приміщення.
Доводи, за якими суд касаційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанцій
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, подані заперечення, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.
Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, на підставі розпорядження Кабінету Міністрів України № 540-р від 15.06.2011 та наказу Міністерства освіти і науки України № 616 від 23.06.2011 Академія є правонаступником Вищого навчального закладу "Херсонський державний морський інститут", який, в свою чергу, був правонаступником Херсонського морського коледжу відповідно до  розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.06.2007 № 414-р. та наказу Міністерства освіти і науки України №500 від 16.06.2007.
Спірні нежитлові приміщення належать державі в особі Міністерства освіти і науки України та передані на баланс Херсонського державного морського інституту на праві оперативного управління, що підтверджується свідоцтвом серії САС 312567 про право власності на нерухоме майно від 24.06.2009, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації від 24.12.2009 номер 24901037 серії ССР№ 295064 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно номер 87765120 від 23.05.2017.
26.12.2005 між Херсонським морським коледжем (далі - Коледж) та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" було укладено договір про створення навчального класу "Будова судна", предметом якого є створення і використання сторонами навчального класу "Будова судна" відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ 78/95.
За умовами пункту 2.1 цього договору Коледж зобов'язався, зокрема, надати для створення навчального класу "Будова судна" аудиторію № 403, розташовану в НК-2 Херсонського морського коледжу за адресою: вул. Комсомольська, 2.
Проте, обов'язок Коледжу передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за договором від 26.12.2005 відсутній.
26.12.2005 між Коледжем та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" також було укладено договір про створення навчальних класів "Використання обчислювальної техніки в судноводінні", "САРП, РЛТ, електронної картографії і навігації", предметом якого є створення і використання сторонами навчальних класів "САРП, РЛТ, електронної картографії та навігації" та "Використання обчислювальної техніки в судноводінні" відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ - 78/95.
Пунктом 2.1 цього договору передбачено, зокрема, обов'язок Коледжу надати для створення зазначених навчальних класів аудиторії №404 і №405, розташовані в навчальному корпусі №2 Коледжу за адресою: вул. Комсомольска, 2.
Разом з тим, обов'язок Коледжу передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за договором від 26.12.2005 відсутній.
03.01.2007 між Коледжем та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" було укладено договір про створення і використання пожежного полігону, предметом якого є створення і використання сторонами пожежного полігону для організації учбового процесу та відпрацювання правил VI/3 Міжнародної конвенції ПДМНВ-78/95 відповідно до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ-78/95.
Згідно з пунктом 2.1 цього договору Коледж зобов'язався, зокрема, надати для створення пожежного полігону кабінети №001, №01, розташовані в навчальному корпусі №2 Коледжу за адресою: вул. Комсомольська, 2.
Разом з тим, обов'язок Коледжу передати у строкове користування відповідачу спірне нерухоме майно за договором від 03.01.2007 відсутній.
В подальшому, 21.05.2009 між Вищим навчальним закладом "Херсонський державний морський інститут" та Херсонською філією приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр" було укладено договір організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру, предметом якого є надання сторонами двосторонніх послуг: з організації навчального та тренажерного процесу у відповідності до вимог Міжнародної конвенції ПДМНВ 78/95, МКУБ, СОЛАС 74, МАРПОЛ 73 з додатками, обов'язкових нормативних документів і рекомендацій ІМО і національних вимог; з освітньо-господарських послуг в межах здійснення діяльності, передбаченої статутами сторін; створення базового тренажерного центру по підготовці курсантів Морського інституту, курсантів і студентів морського коледжу Морського інституту та учнів Професійно-морського ліцею Морського інституту на базі Херсонської філії приватного вищого навчального закладу "Інститут післядипломної освіти "Одеський морський тренажерний центр".
Згідно з пунктом 3 цього договору Інститут післядипломної освіти має право виробничого використання майна Морського інституту та його структурних підрозділів коледжу та ліцею: приміщень, обладнання та інвентарю навчально-виробничих та інших типів майстерень і цехів. 
Разом з тим, у договорі від 21.05.2009 не визначено конкретний перелік майна, яке правопопередник позивача зобов'язаний надавати Інституту для використання, а лише зазначено про приміщення навчально-виробничих та інших майстерень і цехів, серед яких відсутні спірні приміщення.
Судами також встановлено, що на виконання договору організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру від 21.05.2009 між сторонами було укладено наступні договори оренди:
- договір оренди №01-30 від 01.10.2001 (в редакції додаткової угоди №2 від 03.09.2015), за умовами якого відповідачу було передано в оренду нежитлові приміщення №№107, 207, 209, 210, 211, 302, 303 загальною площею 286,9кв.м., що знаходяться за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, 2 просп. Ушакова, 19, зі строком дії до 03.08.2018 включно, з метою організації навчального процесу і проведення занять;
- договір оренди №01-45 від 30.12.2002 (в редакції додаткової угоди №2 від 21.10.2015), за умовами якого відповідачу було передано в оренду нежитлові приміщення №№201, 202, 203, 212, 213 загальною площею 158,31кв.м., розташовані за адресою: м. Херсон, вул. Комсомольська, 2/просп. Ушакова, 19, зі строком дії до 02.11.2018, з метою організації навчального процесу і проведення занять.
Проте, серед переданого в оренду майна відсутні спірні приміщення, зазначені позивачем у позовній заяві та розташовані за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19/2.
В основу оскаржуваних рішення та постанови покладено висновки місцевого та апеляційного господарських судів про обґрунтованість позовних вимог, що обумовлено перебуванням спірного нерухомого майна, яке є державною власністю, в оперативному управлінні та на балансі Академії, вибуттям його з володіння позивача внаслідок самовільного захоплення відповідачем, знаходженням в натурі у незаконному володінні Інституту та використанням останнім без достатніх правових підстав, а саме без укладених в установленому законом порядку договорів оренди державного майна. При цьому апеляційним судом зазначено, що зобов'язанням Закладу звільнити займані нежитлові приміщення, розташовані у навчальному корпусі №3 Академії за адресою: м. Херсон, пр. Ушакова, 19, тобто припиненням дії, яка порушує право, відновлюється становище, що існувало до порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника (частина 2 статті 16 ЦК), тому обраний позивачем спосіб захисту встановлено законом і є ефективним засобом захисту, відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. 
Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій з огляду на таке.
Відповідно до  частини 2 статті 16 ЦК способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Згідно зі статтею 387 ЦК власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об'єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей.
Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном не власника про повернення індивідуально визначеного майна з чужого незаконного володіння.
Предметом доказування у таких справах становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння, як-от: факти, що підтверджують його право власності або інше суб'єктивне право титульного володільця на витребуване майно, факт вибуття майна з володіння позивача, наявність майна в натурі у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном. 
З цього приводу судами попередніх інстанцій вірно зазначено, що належним способом захисту права неволодіючого власника є віндикаційний позов - витребування майна із чужого незаконного володіння.
При цьому, колегія суддів враховує встановлені судами фактичні обставини про те, що нерухоме майно, яке є предметом спору, перебуває у державній власності та закріплене за Академією як титульним володільцем на праві оперативного управління позивача, тоді як відповідно до частини 3 статті 137 ГК право оперативного управління захищається законом відповідно до положень, встановлених для захисту права власності.
Судами також достеменно встановлено, що спірні приміщення вибули з володіння Академії внаслідок їх самовільного зайняття Інститутом, наразі знаходяться у його незаконному володінні відповідача та використовується ним без достатніх правових підстав, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів, зокрема, договору оренди державного майна, який би підтверджував правомірність користування спірним майном. 
Натомість доводи відповідача про відсутність чинення ним перешкод у доступі позивача до належних йому спірних приміщень спростовуються наявними в матеріалах справи актами комісії: від 12.09.2016 №1 та від 26.09.2016 №3 про відсутність доступу до підвалу, кабінетів №№312, 404, 405, 412; актами від 27.12.2016, від 11.01.2017, від 12.01.2017 про відмову у поверненні майна, складеними комісією; поясненнями від 11.01.2017, наданими інспектору патрульної поліції 2-ої роти Батальйону УПП м. Херсона; актами від 12.04.2017, від 13.04.2017, від 18.04.2017, від 20.04.2017, від 05.05.2017р листуванням між сторонами та іншими належними доказами, достовірність яких перевірено судами.
За наведених вище обставин, касаційна інстанція погоджується з висновком судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог Академії про витребування майна із чужого незаконного володіння шляхом зобов'язання Інституту звільнити спірні приміщення, оскільки позивачем доведено суб'єктивне право титульного володільця на витребуване державне майно, факт вибуття цього майна з його володіння і фактичну наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у останнього правових підстав для володіння майном.
Колегія суддів також вважає правильним висновок апеляційного суду про відповідність обраного позивачем способу захисту його права способам, визначеним законодавством, оскільки у позовній заяві Академія посилається на статтю 387 ЦК та частину 3 статті 137 ГК в обґрунтування позовної вимоги про зобов'язання Інституту звільнити незаконно зайняті нежилі приміщення.
Крім того, заявлена позивачем вимога не суперечить приписам чинного цивільного законодавства в частині встановлених способів захисту цивільних прав, оскільки узгоджується з передбаченими пунктами 3 і 4 частини 2 статті 16 ЦК способами захисту - припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.
Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного в касаційній скарзі та відзиві на касаційну скаргу 
Колегія суддів вважає помилковими твердження скаржника про те, що на підставі укладених з Херсонським морським коледжем договору від 26.12.2005 про створення учбового класу "Будова судна", договору від 26.12.2005 про створення навчальних класів "Використання обчислювальної техніки в судноводінні", "САРП, РЛТ, електронної картографії і навігації" та договору від 03.01.2007 про створення і використання пожежного полігону Заклад має право використовувати приміщення учбових класів, аудиторій та пожежного полігону, а на підставі пункту 3 договору організації навчального і тренажерного процесу та створення базового морського тренажерного центру від 21.05.2009, укладеного з Вищим навчальним закладом "Херсонський державний морський інститут" відповідач взагалі має право виробничого використання усього без виключення майна позивача, оскільки як достеменно встановлено судами та зазначено Академією у відзиві на касаційну скаргу, у договорі від 21.05.2009 відсутній конкретний перелік майна, яке позивач повинен надати Інституту для використання, а вказується виключно про приміщення навчально-виробничих та інших типів майстерень і цехів, до яких вочевидь не входять самовільно зайняті відповідачем приміщення іншого цільового призначення - кабінети, аудиторії, підвальні та підсобні приміщення.
В свою чергу, з цього приводу касаційна інстанція враховує викладені у відзиві на касаційну скаргу обґрунтовані доводи прокуратури про те, що строкове платне використання спірного державного майна можливе лише на підставі договору оренди, який стосовно спірних приміщень не укладався, а перераховані скаржником договори за своєю правовою природою є договорами про спільну діяльність, які стосуються лише співпраці навчальних закладів у питаннях організації навчального процесу, тому не регулюють відносин оренди державного майна та у жодному разі не надають Інституту права самостійно використовувати спірні приміщення.
Касаційна інстанція відхиляє доводи скаржника про безпідставну відмову суду першої інстанції у задоволенні клопотання Інституту про припинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 80 ГПК у зв'язку з тим, що колишній працівник Академії та нинішній ректор Інституту ОСОБА_8 раніше проводив навчальні заняття у приміщеннях навчального корпусу №3 з курсантами Академії та у наступному не звільнив ці приміщення, оскільки, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, за суб'єктним складом сторін та предметом спору дана справа підлягає розгляду господарськими судами у порядку, визначеному процесуальним законом. Крім того, Академія у відзиві на касаційну скаргу вірно зауважує, що листування сторін з приводу повернення спірних приміщень позивачу велося від імені відповідача ОСОБА_8 як посадовою особою Інституту, а не як фізичною особою-громадянином.  
Водночас, апеляційним судом правомірно не прийнято як таке, що не підтверджене жодним належним доказом припущення відповідача про те, що спірні нежитлові приміщення підвалу були створені на виконання договору про утворення та використання пожежного полігону від 03.01.2007, за умовами якого для виконання цілей договору Коледж передавав кабінети №001 та №01, в яких було облаштовано пожежний полігон, а до цього моменту зазначених приміщень не існувало. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд
Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них,  місцевий та апеляційний суди дійшли вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем доведено факт порушення його прав як титульного володільця спірних приміщень шляхом їх незаконного зайняття, як наслідок, оскаржувані рішення та постанову ухвалено з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
Відтак, оскаржувана рішення прийняті з правильним застосуванням норм матеріального права (статей 319, 321, 387 ЦК, статей 134, 137, 287 ГК) та без порушення норм процесуального права (статей 32, 33, 34, 36, 43, 84 ГПК в редакції, чинній до 15.12.2017).
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову.
Враховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновки судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог, у зв'язку з чим, підстави для задоволення касаційної скарги та скасування чи зміни оскаржуваних рішення і постанови відсутні.
Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК в редакції, чинній з 15.12.2017, покладається на скаржника.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 332 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Приватного закладу "Морський інститут післядипломної освіти імені контр-адмірала Ф.Ф. Ушакова" залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Херсонської області від 11.09.2017 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 у справі №923/479/17 залишити без змін. 
Поновити виконання рішення Господарського суду Херсонської області від 11.09.2017 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.11.2017 у справі №923/479/17, виконання яких було зупинено ухвалою Верховного Суду від 27.04.2018.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя                                                                           Ю.Я. Чумак

Судді:                                                                                                Т.Б. Дроботова   

                                                                                                          К.М. Пільков