ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  915/1021/16 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т.Б. - головуючого, Пількова К.М., Чумака Ю.Я.,
секретар судового засідання - Підгірська Г.О.,
за участю представників:
прокуратури - Савицької О.В.,
позивача - Шокуна О.В.,
відповідачів - Половінкіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 (судді: Мишкіна М.А., Будішевська Л.О., Поліщук Л.В.) і рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.09.2017 (суддя Фролов В.Д.) у справі
за позовом Прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України і Міністерства аграрної політики та продовольства України, 
до Виконавчого комітету Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області, Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсними свідоцтв про право власності,
В С Т А Н О В И В:
У серпні 2016 року Прокурор Миколаївської області (далі - прокурор) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовом в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України і Міністерства аграрної політики та продовольства України до Виконавчого комітету Врадіївської селищної ради Врадіївського району Миколаївської області (далі - Виконавчий комітет Врадіївської селищної ради), Врадіївської селищної ради та Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України") про:
- визнання незаконним та скасування рішення Виконавчого комітету Врадіївської селищної ради від 21.12.2011 № 5;
- визнання недійсним і скасування свідоцтва від 25.01.2012 серії САЕ № 484836 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель загальною площею 19931,8 м^2 по вул. Героїв Врадіївщини, 12, смт. Врадіївка за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України";
- визнання недійсним та скасування свідоцтва від 25.01.2012 серії САЕ № 484835 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель загальною площею 26739,10 м^2 по вул. Привокзальна, 5-в, смт. Врадіївка за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".
Обґрунтовуючи позов положеннями частин 1, 5 статті 141, частин 2 - 4 статті 145 Господарського кодексу України, частини 1 статті 21, статей 391, 393 Цивільного кодексу України, прокурор наголосив, що у результаті реорганізації Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова компанія України" до переліку необоротних активів, переданих як вклад (внесок) до статутного капіталу                  ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", увійшов цілісний майновий комплекс Врадіївського елеватору. Однак цей цілісний майновий комплекс згідно із Законом України "Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації" не підлягав приватизації, а у Переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, але можуть бути корпоратизовані, зазначеного підприємства немає. Проте Виконавчий комітет Врадіївської селищної ради за відсутності рішення власника про зміну правового режиму майна ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" із державної у приватну власність за наявності заборони на приватизацію майна Врадіївського елеватору прийняв спірне рішення від 21.12.2011 № 5, яким фактично змінив правовий режим спірного майна та порушив права власника майна - держави в особі Кабінету Міністрів України. 
Врадіївська селищна рада у відзиві на позовну заяву визнала позовні вимоги прокурора.
ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти її задоволення, акцентувало, що товариство володіє майном, переданим йому як вклад до статутного капіталу, на праві приватної власності, оскільки у цьому випадку держава втратила право власності на передане до статутного капіталу ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" майно, обмінявши його на         100 % акцій (корпоративні права) товариства. Таким чином, здійснюючи заходи з оформлення права власності на нерухоме майно, передане до статутного капіталу, товариство не порушувало інтересів держави, а вимоги прокурора є безпідставними.
Крім того, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" подало до суду заяву про сплив позовної давності з огляду на положення статей 256-268 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.09.2017, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2018, позов задоволено повністю, а саме:
- визнано незаконним і скасовано рішення Виконавчого комітету Врадіївської селищної ради від 21.12.2011 № 5;
- визнано недійсними та скасовано свідоцтва від 25.01.2012 серії САЕ № 484836 та              від 25.01.2012 серії САЕ № 484835 про право приватної власності на комплекси нежитлових будівель за ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".
Аргументуючи судові рішення, суди попередніх інстанцій установили, що держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірні нежитлові будівлі Врадіївського елеватора, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у власність передано не було. У зв'язку із викладеним суди дійшли висновку, що у філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Врадіївський елеватор" не було законних підстав для звернення до Врадіївського селищного голови із заявою про видачу свідоцтва про право власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на спірне нерухоме майно.
При цьому суди наголосили на недоведеності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" пропуску Кабінетом Міністрів України позовної давності.
Не погоджуючись із судовими рішеннями, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у касаційній скарзі просить скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.09.2017 і постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовну повністю наголошуючи, що Кабінет Міністрів України в межах своїх повноважень і  відповідно до частини 1 статті 113, пункту 5 статті 116 Конституції України, статті 49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" і статті 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" постановою від 06.06.2011 № 593 прийняв рішення про реорганізацію Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом його перетворення на акціонерне товариство публічного типу, тобто прийняв рішення про зміну правового режиму майна у спосіб, передбачений статтею 85 Господарського кодексу України. Так, статутний капітал ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України"  сформовано за рахунок майна Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", переданого засновником на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593. Пунктом 4.3 статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" визначено, що товариство є власником майна, переданого товариству засновником та акціонерами як вклади до статутного капіталу товариства, або в інший не заборонений законодавством спосіб. Отже, в установчому документі ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", на підставі якого воно діє і який затверджено державою в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України чітко визначено, що майно є власністю товариства.
Так, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", здійснюючи заходи з оформлення права власності на нерухоме майно, передане до його статутного капіталу, зокрема і на спірні цілісні майнові комплекси, не порушувало інтересів держави, а реалізувало своє право на отримання правовстановлюючих документів на майно, що залишено судами поза увагою.
Крім того, скаржник наголошує на зверненні прокурора з відповідним позовом після спливу строку, в межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Перший заступник прокурора Миколаївської області у відзиві на касаційну скаргу, заперечуючи проти її задоволення просить залишити судові рішення без змін акцентуючи, зокрема, що спірне майно не було передано у власність ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а лише надавалося йому для здійснення статутної діяльності, а з урахуванням положень статті 136 Господарського кодексу України розпорядження майном, переданим засновником до статутного фонду, компанія може вчиняти лише за згодою власника - держави. У цьому випадку рішення про зміну режиму майна Кабінетом Міністрів України не приймалося. При цьому прокурор наголошує, що ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" посилається на пропуск позовної давності з огляду  на лист від 28.03.2012 № 130-2-802/2-15/2032 адресований Міністерству аграрної політики та продовольства України, в якому наведено інформацію про оформлення товариством права приватної власності на спірне державне майно. Проте доказів направлення цього листа не надано. Натомість із відповіді Міністерства аграрної політики та продовольства України на запит прокуратури вбачається, що позивачеві про оформлення товариством права приватної власності на спірне майно у 2012 році не було відомо.
Кабінет Міністрів України у відзиві на касаційну скаргу також просить відмовити в її задоволенні, а судові рішення залишити без змін, посилаючись на те, що йому не було відомо про оформлення ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права приватної власності на державне майно, яке відповідачеві не було передано і режим цього майна із державного не змінювався.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суди попередніх інстанцій установили, що 11.08.2010 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 764 "Про заходи з утворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", згідно з якою вирішено ліквідувати Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" та утворити Державне підприємство "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (далі - ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України"). Статутний капітал підприємства формується шляхом передачі до нього цілісних майнових комплексів дочірніх підприємств компанії  Державної акціонерної компанії "Хліб України", що ліквідуються (пункт 5 постанови).
Згідно з переліком дочірніх підприємств Державної акціонерної компанії "Хліб України", які припиняються шляхом ліквідації, що є додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, зокрема, припиняється шляхом ліквідації Дочірнє підприємство Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Врадіївський елеватор".
На виконання пункту 3 Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764 відповідно до акта приймання-передачі цілісного майнового комплексу від 20.01.2011 № 11 комісія з ліквідації Дочірнього підприємства Державної акціонерної компанії "Хліб України" "Врадіївський елеватор" передала, а ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийняло майновий комплекс згідно з додатками до акта приймання - передачі.
Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764, а саме перетворено          ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Повноваження з управління корпоративними правами створеного товариства покладено на Міністерство аграрної політики та продовольства України. 
За змістом пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593        100 % акцій Державного публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", які випускаються на величину його статутного капіталу, залишаються у державній власності до прийняття Кабінетом Міністрів України окремого рішення. Державне публічне акціонерне товариство "Державна продовольчо - зернова корпорація України" не може вчиняти дії стосовно майна, переданого до його статутного капіталу, наслідком яких може бути відчуження майна, у тому числі передача його до статутного капіталу інших господарських організацій, передача у заставу тощо. Доручено Міністерству аграрної політики та продовольства України здійснити у встановленому порядку заходи, пов'язані з перетворенням Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України".
На виконання постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593  Міністерством аграрної політики та продовольства України видано наказ від 07.07.2011 № 325 яким реорганізовано ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом його перетворення на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України". 
Згідно з пунктом 4 цього наказу статутний капітал товариства формується на базі майна ДП "Державна продовольчо - зернова корпорація України". 
Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011 № 634 "Про деякі питання діяльності Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України":
- створено ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" шляхом перетворення ДП "Державна продовольчо - зернова корпорація України" та затверджено його статут;
- здійснено емісію акцій ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на весь розмір його статутного капіталу - 867 717 000,00 грн і випущено 8 677 170 простих іменних акцій у бездокументарній формі номінальною вартістю 100,00 грн кожна;
- створено філії ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно з додатком.
Відповідно до переліку філій ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", що створюються, який є додатком до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 17.11.2011 № 634, створено філію - Врадіївський елеватор.
На підставі акта приймання-передачі майна, майнових прав та обов'язків від 18.11.2011 ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" передало, а ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прийняло станом на 18.11.2011 майновий комплекс згідно з додатками.
Суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до статуту ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" товариство створено шляхом перетворення ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 "Про внесення зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 11.08.2010 № 764" та наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.07.2011 № 325 "Про реорганізацію шляхом перетворення Державного підприємства "Державна продовольчо-зернова корпорація України". 
Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України. Повноваження з управління корпоративними правами товариства відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593 здійснює Міністерство аграрної політики та продовольства України. Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України". Товариство має право володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому статуту та меті діяльності товариства, зокрема з продажу, безоплатної передачі, дарування, пожертви, обміну, передачі в лізинг, оренду, позику чи заставу засобів виробництва, майна, матеріальних цінностей або майнових прав, використання та відчуження їх в інший спосіб юридичним та фізичним особам, списувати його з балансу та здійснювати інші дії, що не суперечать чинному законодавству України та цьому статуту. Статутний капітал товариства становить 867 717 000,00 грн і формується за рахунок вартості майна, переданого йому засновником. До прийняття окремого рішення Кабінету Міністрів України 100 % акцій товариства, які випускаються на величину його статутного капіталу, є власністю держави. Акціонерами товариства є, зокрема держава в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України - до прийняття в установленому порядку рішення про приватизацію акцій товариства та в особі Фонду державного майна України - після передачі йому акцій товариства, визначених для продажу згідно з прийнятим у встановленому порядку рішенням про їх приватизацію.
Суди також установили, що як убачається з матеріалів справи 21.12.2011 Виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради прийнято рішення № 5 "Про оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна в смт Врадіївка", згідно з пунктом 1 якого вирішено оформити право власності та видати свідоцтво про право власності на об'єкти нерухомого майна: 37 об'єктів і 43 об'єкта (зі списками) за філією ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Врадіївський елеватор". 
На підставі рішення від 21.12.2011 № 5 Виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради 25.01.2012 ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" видано свідоцтво серії САЕ № 484836 про право приватної власності на комплекс нежитлових будівель (загальна площа 267339,10 м^2), розташований за адресою: Миколаївська обл., Врадіївський р-н, смт Врадіївська, вул. Привокзальна, 5-в.
25.01.2012 на підставі рішення від 21.12.2011 № 5 Виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" видано свідоцтво серії САЕ № 484835 про право власності на комплекс нежитлових будівель (загальна площа 19931,8 м^2), розташованих за адресою: Миколаївська обл., Врадіївський р-н, смт Врадіївська, вул. Героїв Врадіївщини (вул. Леніна,12), форма власності приватна, частка 1/1.
Первомайським міжміським бюро технічної інвентаризації 25.01.2012 прийнято рішення про державну реєстрацію прав ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на зазначене майно та сформовано відповідні витяги.
Підставою для звернення прокурора до суду з позовом про визнання незаконними та скасування рішення Виконавчого комітету Врадіївської селищної ради від 21.12.2011 № 5 та свідоцтв від 25.01.2012 серії САЕ № 484836 і  серії САЕ № 484835  про право приватної власності ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" прокурор визначив неправомірне, за відсутності рішення власника нерухомого майна - держави, прийняття Виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради рішення про передачу державного майна у приватну власність ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України".
Частиною 2 статті 325 Цивільного кодексу України передбачено, що фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.
Згідно з частиною 3 статті 86 Господарського кодексу України забороняється використовувати для формування статутного (складеного) капіталу товариства бюджетні кошти, кошти, одержані в кредит та під заставу, векселі, майно державних (комунальних) підприємств, яке відповідно до закону (рішення органу місцевого самоврядування) не підлягає приватизації, та майно, що перебуває в оперативному управлінні бюджетних установ, якщо інше не передбачено законом.
За змістом частин 2, 3, 4 статті 145 Господарського кодексу України зміна правового режиму майна суб'єкта господарювання здійснюється за рішенням власника (власників) майна у спосіб, передбачений цим Кодексом та прийнятими відповідно до нього іншими законами, крім випадків, якщо така зміна забороняється законом. Правовий режим майна суб'єкта господарювання, заснованого на державній (комунальній) власності, може бути змінений шляхом приватизації майна державного (комунального) підприємства відповідно до закону або шляхом здачі цілісного майнового комплексу підприємства або майнового комплексу його структурного підрозділу в оренду.
Частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
Згідно з частиною 1 статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.
Судами попередніх інстанцій достеменно встановлено, що держава в особі Кабінету Міністрів України здійснила заходи щодо зміни організаційно-правової форми                       ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" і визначила розмір статутного капіталу останнього, проте майно, на суму вартості якого сформовано статутний капітал, у тому числі спірні нежитлові будівлі Врадіївського елеватора, ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" у власність передано не було. Доказів зворотного у матеріалах справи немає.
Отже, суди дійшли правомірного висновку, що філія ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" "Врадіївський елеватор" не мала законних підстав для звернення до Врадіївського селищного голови із заявою про видачу свідоцтва про право власності    ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на спірне нерухоме майно.
Як наслідок, суди дійшли правомірного висновку про те, що з огляду на вимоги частини 3 статті 86 та частин 2, 3, 4 статті 145 Господарського кодексу України цілісний майновий комплекс колишнього ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України", до складу якого входять і спірні об'єкти, не могло бути відчужено чи корпоратизовано на користь суб'єкта права приватної власності без попереднього виключення цього майна із законодавчого переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації. Спірне майно надавалося ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до завершення процедури приватизації в установленому законодавством порядку це майно залишається об'єктом права державної власності.
Ураховуючи викладене, у справі, яка розглядається, місцевим та апеляційним судами достовірно встановлено, що оспорюване рішення від 21.12.2011 № 5 прийнято Виконавчим комітетом Врадіївської селищної ради з перевищенням повноважень за відсутності рішення власника (держави Україна) про зміну правового статусу державного майна, а отже і оспорювані свідоцтва видано товариству на підставі незаконного рішення.
За змістом статей 4, 5 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" та статті 2 Закону України "Про Кабінет Міністрів України" повноваження щодо управління об'єктами державної власності здійснює Кабінет Міністрів України. Отже, власником комплексу будівель і споруд, розташованих у смт. Врадіївка по вул. Героїв Врадіївщини, 12 і вул. Привокзальна, 5 в, є держава Україна в особі Кабінету Міністрів України.
За таких обставин суди попередніх інстанцій правомірно задовольнили позовні вимоги у повному обсязі. 
При цьому колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду про відсутність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом позовної давності, про застосування якої було заявлено ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", оскільки як установлено судами, у матеріалах справи немає доказів на підтвердження обізнаності Кабінету Міністрів України про порушення інтересів держави у зв'язку з оформленням ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" права приватної власності на спірне майно до одержання відповідного повідомлення від прокуратури Миколаївської області від 18.08.2016 № 05-659 вих 16.
Колегія суддів ураховує, що наведену правову позицію викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2018 у справі                 № 920/1077/16, від 28.03.2018 у справі № 925/792/17 та від 08.05.2018 у справі                        № 925/875/17, спори в яких виникли із подібних правовідносин.
Доводи ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" стосовно того, що зміна форми власності з державної на приватну відбулася у межах процедури реорганізації шляхом перетворення ДП "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", під час якої держава Україна в особі Кабінету Міністрів України здійснила обмін одного об'єкта права державної власності на інший, а саме передала до статутного фонду ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" об'єкти, перелік яких визначено у постанові Кабінету Міністрів України від 06.06.2011 № 593, натомість набула корпоративні права на 100 % акцій товариства, яке у свою чергу отримало право власності на передане йому майно, не може бути взято до уваги, оскільки як установлено судами спірне майно надавалося ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України" для здійснення статутної діяльності, а не у власність, і до виключення з відповідного законодавчого переліку не може вибути з державної власності законним шляхом. 
Інші доводи та аргументи, викладені у касаційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування судових рішень, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та положенням чинного законодавства, не спростовують обґрунтованих висновків судів і фактично зводяться до переоцінки обставин, належно і повно встановлених місцевим господарським судом.
Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи наведені приписи законодавства та обставини, встановлені судами попередніх інстанцій, колегія суддів зазначає, що оскаржені у справі судові рішення ухвалено із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для їх скасування немає.
Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини 1 статті 308, статтями 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" залишити без задоволення.
2. Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.02.2018 і рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.09.2017 у справі № 915/1021/16 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Т.Б.  Дроботова

Судді                                                                                                          К.М. Пільков
                                                                                                                      
                                                                                                                         Ю.Я. Чумак