Постанова
Іменем України
 
27 червня 2018 року
м. Київ
 
справа № 755/30148/14-ц
 
провадження № 61-11256св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Хопти С. Ф.,
 
учасники справи:
заявник - товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,
заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_4, відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, 
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва у складі судді Чех Н. А. від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва у складі колегії суддів:      Шахової О. В., Головачова Я. В., Вербової І. М., від 07 лютого 2018 року,
 
     ВСТАНОВИВ:
 
У вересні 2017 року товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ ФК «Кредит-Капітал») звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Заяву мотивовано тим, що ухвалою Дніпровським районним судом м. Києва від 19 грудня 2014 року видано виконавчий лист на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків           від 26 вересня 2013 року, яким стягнуто з ОСОБА_4 на корить публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») заборгованість за кредитним договором у розмірі 43 556,33 грн, витрати пов'язані із вирішенням спору Третейським судом у сумі 835,56 грн та судовий збір у розмірі 243,60 грн.
29 січня 2015 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом.
11 травня 2017 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «Універсал Банк», в тому числі до ОСОБА_4
З урахуванням зазначеного, заявник просив замінити стягувача ПАТ «Універсал Банк» правонаступником - ТОВ ФК «Кредит-Капітал».
 
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року заяву ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.
Замінено сторону виконавчого провадження - кредитора ПАТ «Універсал Банк» на ТОВ ФК «Кредит-Капітал» за ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 грудня 2014 року, відповідно до якої з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість у розмірі                     43 556,33 грн, витрати пов'язані із вирішенням спору Третейським судом у сумі 835,56 грн та судовий збір у розмірі 243,60 грн. 
 
Задовольняючи заяву ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ ФК «Кредит-Капітал» на підставі договору про відступлення права вимоги          від 11 травня 2017 року, укладеного між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал», є правонаступником стягувача у виконавчому провадженні, яке 29 січня 2015 року відкрито відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві.
 
Постановою Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження.
 
У лютому 2018 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
 
Касаційна скарга ОСОБА_4 мотивована тим, що суд, задовольняючи заяву ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, не звернув уваги на те, що заявник не є правонаступником ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 04 жовтня 2007 року, за яким з нього на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість, оскільки згідно з витягом з акта приймання-передачі реєстру боргових зобов'язань від 11 травня 2017 року до договору відступлення права вимоги, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» передано  право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором від 12 травня 2008 року, тобто не за тим договором щодо якого Дніпровський районний суд м. Києва видав виконавчий лист.
Також вказував на те, що суд першої інстанції розглянув справу за його відсутності, без належного повідомлення про розгляд справи, оскільки направляв судові повістки за адресою, за якою він не проживає, у зв'язку з чим він був позбавлений можливості надати суду пояснення у справі.
 
У квітні 2018 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» подало відзив на касаційну скаргу, в якому просило відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані судові рішення без змін, як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.
 
Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною першою статті 158 ЦПК України 2004 року розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі.
Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74-76 ЦПК України 2004 року.
 
Частиною третьою статті 74 ЦПК України 2004 року передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам, а судові повістки-повідомлення особам, які беруть участь у справі з приводу вчинення процесуальних дій, у яких участь цих осіб не є обов'язковою.
 
Згідно з частиною четвертою вказаної статті судова повістка про виклик повинна бути вручена  з  таким  розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка повідомлення - завчасно.
 
Відповідно до частини п'ятої статті 74 ЦПК України 2004 року судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення  відповідним  учасникам  цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
 
Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 169 ЦПК України 2004 року суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.
 
Розгляд справи за відсутності учасника процесу, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).  
 
Згідно зі статтею 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які мають бути справедливими.  
 
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 10 ЦПК України        2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
 
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
 
У пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня        2008 року у справі «Надточій проти України» (заява N 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.  
 
У справі, що переглядається, установлено, що у вересні 2017 року ТОВ ФК «Кредит-Капітал» звернулось до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, розгляд якої призначено на 19 жовтня              2017 року.
 
Матеріали справи не містять даних про належне повідомлення           ОСОБА_4 про розгляд заяви, призначений на 19 жовтня 2017 року, оскільки згідно з довідкою поштової установи конверт повернувся до суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 61).         
 
Згідно зі зворотнім повідомленням, яке міститься в матеріалах справи          (а. с. 63), ОСОБА_4 була направлена повістка про виклик до суду                на 20 листопада 2017 року за адресою: АДРЕСА_1, яку отримала донька ОСОБА_4, однак згідно з копією паспорта ОСОБА_4 за вищевказаною адресою не проживає, а  місце проживання останнього зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2       (а. с. 93), а тому направлення судової повістки за адресою, за якою      ОСОБА_4 не проживає, та отримання її донькою ОСОБА_4, з якою він не проживає, в силу вимог частини третьої статті 74 ЦПК України         2004 року не може свідчити про належне повідомлення ОСОБА_4 про розгляд заяви.   
Отже, колегія суддів вважає, що докази належного завчасного повідомлення ОСОБА_4 про дату та час судового засідання не можуть вважатись належними.
 
Крім того, задовольняючи заяву ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суди належним чином не перевірили, чи є ТОВ ФК «Кредит-Капітал» правонаступником ПАТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 04 жовтня 2007 року.
 
Так, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). 
 
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 
 
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. 
 
За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України 2004 року та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.
 
Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. 
 
Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.
 
У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України 2004 року за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.
 
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122 цс 13.
 
Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.    
 
У справі, що переглядається, установлено, що 11 травня 2017 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір відступлення права вимоги (а. с. 45).
 
Згідно з витягом з акта приймання-передачі реєстру боргових зобов'язань від 11 травня 2017 року до договору відступлення права вимоги, ТОВ ФК «Кредит-Капітал» передано право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором від 12 травня 2008 року (а. с. 46).
 
Задовольняючи заяву ТОВ ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять даних про відступлення права вимоги за кредитним договором від 04 жовтня 2007 року, за яким з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто заборгованість та щодо якого Дніпровський районний суд     м. Києва видав виконавчий лист.
 
Переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції на вказані порушення судом першої інстанції норм процесуального права уваги не звернув.
 
Відповідно до частини четвертої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов'язкове скасування судового рішення.
 
Пунктом 5 частини першої статті 411 ЦПК України визначено, що судові рішення підлягають обов'язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу задовольнити, судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 401, 411 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задовольнити частково.
 
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 20 листопада 2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 07 лютого 2018 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді: | О. В. Білоконь   Є. В. Синельников   С. Ф. Хопта