ПОСТАНОВА
Іменем України

07 серпня 2018 року 
Київ
справа №820/2898/17
адміністративне провадження №К/9901/1199/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М., 

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Сумської митниці Державної фіскальної служби на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 (суддя - Бадюков Ю.В.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 (головуючий суддя -                    Яковенко М.М., судді: Лях О.П., Старосуд М.І.) у справі №820/2898/17 за позовом Приватного підприємства «Юнісвіт» до Сумської митниці Державної фіскальної служби про скасування рішення та картки відмови,-

встановив:
Приватне підприємство «Юнісвіт» (далі - ПП «Юнісвіт») звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати  протиправним та скасування рішення Сумської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UA805180/2017/000122/2 від 19.05.2017; скасувати картку відмови у     прийнятті   митної     декларації,     митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00127.

Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017, позовні вимоги задоволено.

При прийнятті рішень суди попередніх інстанцій виходили з того, що документами, поданими позивачем митному органу під час проходження митного контролю, підтверджується заявлена митна вартість товару, а відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, не доведено обґрунтованості сумнівів щодо достовірності зазначених у цих документах відомостей, та не доведено правомірності коригування заявленої митної вартості й прийняття оскаржуваних рішень.

Не погодившись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій Сумська митниця ДФС оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову повністю.

В обґрунтування своїх вимог Сумська митниця ДФС посилається на порушення судами норм матеріального права, зокрема, статей 51, 53, 54, 64 Митного кодексу України.

Так, у касаційній скарзі відповідач зазначає про правомірність визначення митної вартості із застосуванням резервного методу, оскільки подані документи не містили всіх даних щодо складових митної вартості ввезеного товару, а тому відповідачем використана наявна в органу Державної фіскальної служби інформація щодо раніше визначених митних вартостей, які є вищими, ніж заявлена. Крім того, зазначає, що при проведенні аналізу документів, поданих до митного оформлення за МД від 19.05.2017 №UA805180/2017/007134, встановлено, що позивачем не подано документів, які б підтверджували витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту призначення. До того ж, позивач не виконав вимог митного органу щодо надання документів, необхідних для застосування основного методу визначення митної вартості товару, у зв'язку з чим унеможливив застосування митним органом основного методу визначення митної вартості товару, і тому митний орган застосував резервний метод відповідно до вимог статті 64 Митного кодексу України.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Як встановлено попередніми судовими інстанціями, 05.08.2016 між ПП «Юнісвіт» (покупець) та CHANGXING BAITE IMPORT EXPORT CO., LTD (постачальник) було укладено Контракт №U-508/16, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити покупцю товари в асортименті, а покупець зобов'язалося оплатити товар згідно з умовами даного Контракту.
Згідно статей 2, 3, 4 зазначеного Контракту загальна кількість і асортимент товару, що підлягає поставці складається з товарних партій, кількість яких визначається у рахунку-фактурі на кожну партію товару. Поставка товару за даним контрактом здійснюється у повній відповідності з «ІНКОТЕРМС-2010». Умови поставки для кожної партії товару визначаються і узгоджуються Сторонами в рахунку-фактурі. Ціна за одиницю товару узгоджується та установлюється в рахунку-фактурі на кожну окрему партію товару. Валютою контракту є долар США.
На виконання умов Контракту №U-508/16 від 05.08.2016, на митну територію України відповідно до інвойсу №BTCN2017157 від 20.03.2017 та пакувального листа до вказаного інвойсу позивачем було ввезено товар - «Рюкзак» та «Мішечок (для взуття)» - вироби з лицьової поверхні з текстильних матеріалів за базисом поставки CFR Одеса (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010».
Товар, визначений інвойсом №BTCN2017157 від 20.03.2017, був переданий перевізнику,    що підтверджується коносаментом №MSCUX8330966 від 22.03.2017  відповідно до якого товар прибуде у місце призначення контейнером, який вказано в інвойсі №BTCN2017157 від 20.03.2017.
З метою митного оформлення вказаного товару, 19.05.2017 декларантом ПП «Юнісвіт» подано до Сумської митниці Державної фіскальної служби митну декларацію за формою МД-2 №UA805180/2017/007234 від 19.05.2017, якою задекларовано імпорт рюкзаків та мішечків (для взуття) на загальну вартість                            5646,84 доларів США.
Митна вартість зазначеного товару була визначена позивачем виходячи з ціни контракту, тобто за основним (першим) методом.
Для підтвердження митної вартості товару, митному органу позивачем надано: контракт №U-508/16 від 05.08.2016, інвойс №BTCN2017157 від 20.03.2017, пакувальний лист до інвойсу №BTCN2017157 від 20.03.2017, видаткову накладну №0000002017157 від 17.03.2017, відвантажувальну специфікацію №BTCN2017157/140157-1 від 22.03.2017, міжнародну товарно-транспортну накладну №3198 від 05.05.2017, коносамент №MSCUX8330966 від 22.03.2017, калькуляцію №BTCN2017157/01 від 03.04.2017, звіт про оцінку майна №05-07/05/66 від 11.05. 2017, лист №193/6-4 від 06.04.2017, лист №194/6-4 від 06.04.2017, лист №195/6-4 від 06.04.2017, лист №79 від 11.05.2017, лист №137 від 18.05.2017, лист №BTCN2017157/3 від 03.04.2017, лист №BTCN2017157/4 від 04.04.2017, лист №BTCN2017157/5 від 05.04.2017, лист №BAUN2017/15 від 07.04.2017.
Митний орган не погодився з такою вартістю товару та прийняв спірне рішення про коригування вартості товарів №UA805180/2017/000122/2 від 19.05.2017, яким підвищив митну загальну вартість товару.
У графі 33 оскаржуваного рішення митний орган в обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано послався на те, що використані декларантом відомості не є об'єктивними та достатньо підтвердженими документально. Крім того, в результаті здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару декларантом не надано, договір із третіми особами, пов'язаний з договором про поставку товарів, рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, виписку з бухгалтерської документації, прайс-листи виробника, рахунок-фактуру на передоплату, висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціальними експертними організаціями.
Враховуючи вказані обставини, Сумською митницею Державної фіскальної служби складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA805180/2017/00127 в якій вказала на необхідність заповнення граф митної декларації №№43, 44, 45, 46, 47 у відповідності до Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №651 у зв'язку з прийняттям рішення про визначення митної вартості товарів №UA805180/2017/000122/2 від 19.05.2017.
Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно з частиною першою  статті 51, частиною першою статті 52 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 Митного кодексу України, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами першою, другою статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною п'ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з  частиною першою статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 Митного кодексу України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього     Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Частинами другою та третьою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України     митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем надано відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої п'ятої статті 58 Митного кодексу України.

Неподання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товарів за першим методом, не є достатнім для висновку щодо наявності підстав для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.
Щодо доводів відповідача стосовно того, що позивачем не подано документів, які б підтверджували витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов'язані з їх транспортуванням до порту призначення, судами встановлено, що згідно інвойсу №BTCN2017157 від 20.03.2017, відповідно до якого відбулася поставка товару, товар поставлявся за базисом поставки CFR Одеса    (вартість і фрахт) «Інкотермс 2010». 
Згідно Правил «Інкотермс 2010» для використання торгівельних термінів в національній та міжнародній торгівлі, які вступили в силу 01.01.2011, CFR (cost and Freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар. При цьому продавець зобов'язаний укласти договір та оплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення. 

Враховуючи вказані положення, у розумінні «Інкотермс 2010» термін «вартість і фрахт» означає, що постачальник оплачує, всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати по навантаженню товару на борт судна та будь-які збори в зв'язку з вивантаженням товару у порту призначення, які за умовами договору покладаються на продавця.
Так, судами з'ясовано, що декларантом до митниці під час митного оформлення були подані зокрема листи контрагента позивача № BTCN2017157/3 від 03.04.2017, № BTCN2017157/5 від 04.04. 2017    та № BTCN2017157/5 від 05.04.2017, відповідно до яких вартість морського перевезення включена до вартості товару, страхування вантажу не здійснювалося, посередницькі послуги не були задіяні.
Про відсутність інших витрат, окрім тих, що були включені до ціни та яка була фактично сплачена за товари також повідомлялося митницю декларантом - ПП «Національні традиції» листом № 137 від 18.05.2017.
Отже, виявлені митним органом розбіжності є формальними та несуттєвими, які не впливають на рівень заявленої митної вартості, тому доводи відповідача про те, що подані позивачем документи не дозволяли у належний спосіб перевірити числове значення складових митної вартості товарів та відомості щодо їх ціни, не відповідають встановленим фактичним обставинам справи. 

За таких обставин, Верховний Суд вважає обґрунтованими висновки судів першої та апеляційної інстанцій, що позивачем подано до митниці повний пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
          
З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Сумської митниці ДФС залишити без задоволення.

Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.09.2017 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду