ПОСТАНОВА
Іменем України

01 серпня 2018 року 
Київ
справа № 766/7230/16-а
провадження № К/9901/22587/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Данилевич Н. А., 
розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Херсоні Магдича Євгена Васильовича, Управління патрульної поліції у місті Херсоні Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи - Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року, прийняту у складі головуючого судді Ус О. В., та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, постановлену у складі колегії суддів: Осіпова Ю. В. (головуючий), Золотнікова О. С., Скрипченка В. О.,
в с т а н о в и в :
У липні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернувся до суду з позовом до Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Херсоні Магдича Євгена Васильовича, Управління патрульної поліції у місті Херсоні Департаменту патрульної поліції, за участю третьої особи - Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона», в якому просив:
визнати протиправними дії інспектора патрульної поліції Магдича Є. В. по складанню відносно нього постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності від 21 червня 2016 року серії ПСЗ № 062527;
визнати нечинною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення від 21 червня 2016 року серії ПСЗ № 062527 про накладення штрафу в сумі 510 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова є неправомірною і ґрунтується на необґрунтованих та не вірних висновках інспектора. Також позивач зазначає, що при винесенні цієї постанови відповідачем не брались до уваги його пояснення та не досліджувались жодні докази.
Херсонський міський суд Херсонської області постановою від 28 жовтня 2016 року, яку залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, в позові відмовив.
У своїй касаційній скарзі позивач, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити рішення про задоволення позову.
Управління патрульної поліції у місті Херсоні Департаменту патрульної поліції подало заперечення на касаційну скаргу, в яких посилається на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень і просить залишити скаргу без задоволення, а вказані судові рішення - без змін.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Суди встановили, що 21 червня 2016 року у м. Херсоні на проїзній частині вулиці 11-Північна, 1, ремонтною бригадою Міського комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства міста Херсона» під керівництвом ОСОБА_1 проводилися ремонтно-профілактичні роботи без погодження з органами Національної поліції, чим було порушено вимоги пунктів 1.5, 32.1 ПДР, пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 та пункту 9.1 «Технічних правил ремонту і утримання вулиць».
Відповідно до наряду-допуску від 21 червня 2016 року № 234, виданого на виконання вказаних вище ремонтних та профілактичних робіт в колодязях, траншеях на мережі водопостачання на усунення наслідків аварійної ситуації на мережах водопостачання, які погрожують безпеці руху по вулиці 11 Північній від вулиці Покришева, відповідальним за виконання робіт визначений інженер ОСОБА_1
У той же день, інспектором Управління патрульної поліції у місті Херсоні Магдичем Є. В., який здійснював патрулювання в цьому районі, зафіксовано факт здійснення цих робіт без відповідного погодження з органами поліції, складено акт обстеження та винесено постанову від 21 червня 2016 року серії НОМЕР_1, якою ОСОБА_1, як відповідальну за ці роботи особу, притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 140 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.
Так, відповідно до акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 21 червня 2016 року інспектором у присутності 2-х свідків виявлена ділянка по вулиці 11 Північна, 1 у м. Херсоні, забезпечення безпечності експлуатаційного стану покладено на працівника МКП «Водоканал» ОСОБА_1, при цьому експлуатаційний стан ділянки не відповідає вимогам ДСТУ-3587-97, покриття проїзної частини має пошкодження асфальтобетонного покриття розміром 20 метрів на 1 метр, при проведенні ремонтних робіт встановлено 4 дорожніх конусів та один дорожній знак 1.37. Виявленим недоліком вказано, що при проведенні ремонтних робіт на проїзній частині вулиці перекрито рух по вулиці 11 Північна в сторону вулиці К. Хетагурова. Обстежувану ділянку визнано небезпечною, оскільки вона не відповідає безпеці руху, ордер на проведення ремонтних робіт відсутній, тимчасові технічні засоби не в повному обсязі.
Не погоджуюсь з такими діями та рішенням відповідача, позивач звернувся до суду.
Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з позицією якого погодився апеляційний суд, виходив із правомірності дій та спірного рішення відповідача.
Верховний Суд вважає висновки судів такими, що зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із частиною другою статті 140 КУпАП порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об'єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування - тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до пункту 32.1 розділу 32 «Окремі питання дорожнього руху, що потребують узгодження» Правил дорожнього руху в редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин, з органами Національної поліції узгоджуються також інші питання забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачені законодавчими актами.
Відповідно до пункту 9.1 Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 14 лютого 2012 року № 54, під час проведення робіт з ремонту та утримання вулиць та доріг повинні бути заплановані та узгоджені з ДАІ заходи з організації і забезпечення безпеки руху автотранспорту і пішоходів на підставі вимог діючих правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно з пунктом 1 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила № 198), Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів.
Відповідно до пункту 10 Правил № 198 контроль за дотриманням цих Правил здійснюється власниками дорожніх об'єктів або уповноваженими ними органами та уповноваженим підрозділом Національної поліції.
Згідно з пунктом 20 Правил № 198 у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг забороняється розташовувати будь-які споруди або об'єкти без погодження з власниками автомобільних доріг та уповноваженим підрозділом Національної поліції.
Крім того, відповідно до «Типового порядку видачі дозволів на порушення об'єктів благоустрою або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання дозволів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 жовтня 2013 року № 870, цим Порядком встановлена процедура видачі дозволів. При цьому дія даного Порядку поширюється на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що здійснюють порушення об'єктів благоустрою, пов'язане з проведенням земляних та/або ремонтних робіт. Дозвіл не вимагається, якщо земляні та/або ремонтні роботи проводяться: особами, які мають документ, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, у тому числі право земельного сервітуту; у рамках підготовчих або будівельних робіт, право на проведення яких оформлене в установленому законодавством порядку. Дозвіл видається виконавчим органом сільської, селищної, міської ради за місцем проведення робіт на підставі письмової заяви. Видача дозволу, його переоформлення, видача дубліката та анулювання дозволу здійснюються на безоплатній основі.
Дозвіл видається на проведення робіт, перелік яких наведено у додатку 3, в тому числі земляні або монтажні роботи, пов'язані з розкриттям дорожнього покриття вулиць, доріг, майданів, площ; прокладення, перекладення або заміна водостічних, водопровідних труб та водоприймальних колодязів.
Відтак, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, із розташуванням будь-яких споруд або об'єктів у межах смуги відчуження автомобільних (позаміських) доріг і червоних ліній міських вулиць і доріг без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції становить склад правопорушення, передбаченого частиною другою статті 140 КУпАП.
Складаючи оскаржувану в цій справі постанову про адміністративне правопорушення, інспектор патрульної поліції виходив з того, що зазначений вище ремонт дороги проводився без погодження з органами Національної поліції, без відповідного ордеру та створював небезпеку дорожньому руху.
При цьому суди констатували недоведеність з боку позивача своєчасного та належного повідомлення позивачем органів Національної поліції про спірні роботи та відповідного погодження.
За такого правового регулювання та обставин справи Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності оскаржуваних дій і рішення та, відповідно, щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Доводи касаційної скарги таких висновків не спростовують.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За правилами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Частиною першою статті 350 цього ж Кодексу закріплено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Таким чином, оскільки суди не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а згадані судові рішення - без змін.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, питання про розподіл судових витрат не вирішується.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Херсонського міського суду Херсонської області від 28 жовтня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року у справі № 766/7230/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович          

Судді                                                                                                     О. В. Білоус

          Н. А. Данилевич