Постанова
Іменем України
 
20 червня 2018 року 
м. Київ
 
справа № 753/9298/15-ц
провадження № 61-26524св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Стрільчука В. А.,
суддів: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Олійник А. С., Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство «Актабанк»,
відповідачі - ОСОБА_4 , 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Актабанк» на рішення Апеляційного суду  міста Києва від 19 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Рейнарт І. М., Кирилюк Г. М., Немировської О. В., 
ВСТАНОВИВ:
У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Актабанк» (далі - ПАТ «Актабанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Позовна заява мотивована тим, що 12 вересня 2013 року між банком та ОСОБА_4 був укладений  договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1, на підставі якого банк надав відповідачу кредитний ліміт (овердрафт) шляхом відкриття відкличної кредитної лінії у сумі 80 000,00 грн строком до 11 вересня 2014 року зі сплатою       29, 5% річних. 27 червня 2014 року  між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, згідно якої встановлено новий кредитний ліміт в сумі 80 000,00 грн на термін з 12 вересня 2013 року до 26 червня 2014 року включно, 130 000,00 грн на термін з 27 червня 2013 року до 10 липня 2014 року включно та 80 000,00 грн на термін з 11 липня 2014 року до 11 вересня 2014 року включно, але не більше строку дії картки.
 
Посилаючись на те, що відповідач не здійснює погашення кредиту та сплату нарахованих процентів за користування кредитом в обумовлені договором строки, у зв'язку з чим виникла заборгованість, ПАТ «Актабанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 107 030,29 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 78 665 грн 01 коп., відсоткам в сумі 28 365,28 грн.
 
Рішенням Дарницького  районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року, у складі судді Каліушка Ф. А. позов задоволено. 
 
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Актабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі  107 030,29 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 78 665,01 грн, відсоткам - в сумі 28 365,28 грн. 
 
Вирішено питання про судові витрати.
 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що вимоги банку щодо стягнення заборгованості за кредитом, відсотками за користування ним доведено й обґрунтовано належним чином, тому наявні правові підстави для їх задоволення. 
 
Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задоволено. Рішення Дарницького  районного суду м. Києва від 26 січня 2016 року скасовано, та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Актабанк» відмовлено.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1, який було укладено між сторонами 12 вересня 2013 року.
 
24 січня 2017 року ПАТ «Актабанк» направило до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд, надіславши позивачеві листи про витребування оригіналів документів кредитної справи, порушив передбачений процесуальним законодавством порядок витребування доказів, при цьому не врахував наявність підстав для задоволення позову, незалежно від проведення чи не проведення експертизи, підстави для призначення якої взагалі відсутні, оскільки відповідач фактично визнав наявність заборгованості за укладеним між ними договором.
 
Ухвалою  судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 березня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.
 
Статтею 388 ЦПК України, в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - ЦПК України), визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
05 квітня 2018 року матеріали справи та касаційного провадження передано до Верховного Суду.
 
Станом на час розгляду справи у Верховному Суді відзивів на касаційну скаргу не надходило.
 
Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2018 року справу призначено до судового розгляду.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статі 400 цього Кодексу.
 
За правилами частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційного скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).
 
Судами встановлено, що 12 вересня 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_4 був укладений договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1,  за умовами якого банк надав відповідачу кредитний ліміт (овердрафт) шляхом відкриття відкличної кредитної лінії у сумі 80 000 грн строком до 11 вересня 2014 року. 
 
Пунктом 2.2 цього договору встановлено, що процентна ставка за овердрафтом складає 29,5% річних, а за простроченим овердрафтом 48% річних. А згідно з пунктами 3.2. та 3.3. договору - сплата нарахованих процентів та комісій за користування овердрафтом здійснюється позичальником щомісячно, не пізніше 25 числа місяця за попередній календарний місяць користування овердрафтом, а також в день повернення заборгованості в повній сумі. Повернення овердрафту та відсотків за користування ним здійснюється шляхом зарахування на картковий рахунок клієнта готівкових коштів, внесених в касу банку або ПТКС банку, а також безготівкового переказу коштів, здійсненого за визначеними договором реквізитами.
 
27 червня 2014 року  між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, згідно якої встановлено новий кредитний ліміт в сумі 80 000,00 грн на термін з 12 вересня 2013 року до 26 червня 2014 року включно, 130 000,00 грн на термін з 27 червня 2013 року до 10 липня 2014 року включно та 80 000,00 грн на термін з 11 липня 2014 року до 11 вересня 2014 року включно, але не більше строку дії картки.
 
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). 
 
За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
 
У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України).
 
Відповідно до частини першої статті 143 ЦПК України 2004 рокудля з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.
 
Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 серпня 2016 року,  за клопотанням представника відповідача, у справі призначено судово-бухгалтерську експертизу для перевірки підтвердження заявленого позивачем розміру заборгованості.
 
Згідно з висновком судово-бухгалтерської експертизи від 31 жовтня 2017 року № 1-31/10, складеного Українським центром судових експертиз, неможливо підтвердити документально розрахунки заборгованості за кредитом та процентами по договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 12 вересня 2013 року за позичальником ОСОБА_4 станом на 12 травня 2015 року: а) за період з 01 серпня 2014 року до 11 травня 2015 року, б) за період з 12 вересня 2013 року до 11 травня 2015 року.
 
Зі змісту експертного дослідження вбачається, що такий висновок обґрунтовується тим, що матеріали справи не містять первинних документів, зведених облікових документів, регістрів бухгалтерського  обліку щодо видачі грошових коштів та щодо обліку проведених господарських операцій за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку, а також щодо обліку нарахування та сплати відсотків, комісій, штрафів, прострочених сум заборгованості, а також інших витрат, пов'язаних з обслуговуванням вказаного договору.
 
Відповідно до статей 10, 60, 212 ЦПК України 2004 року цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
 
За правилами частини шостої статті 147 ЦПК України 2004 року висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу2004 року.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд обґрунтовано виходив, з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у підтвердження розміру заборгованості за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку НОМЕР_2, який було укладено сторонами 12 вересня 2013 року.
При цьому апеляційним судом було зауважено, що ухвалою суду від 01 серпня 2016 року був встановлений термін проведення експертизи протягом двох місяців з моменту отримання матеріалів справи, про що був повідомлений представник позивача під час проголошення ухвали у судовому засіданні. 02 вересня 2016 року та 29 вересня 2016 року на адресу позивача направлялися листи про необхідність надання експерту додаткових документів для проведення експертизи, які були отримані позивачем, що підтверджується повідомленням про вручення поштових повідомлень (а.с. 221, 223, т. 2), проте, вони були проігноровані позивачем.
Надання позивачем документів 23 листопада 2016р., апеляційний суд визнав неналежною процесуальною поведінкою сторони у процесі, так як строк, визначений судом для проведення експертизи, закінчився 12 жовтня 2016 року, висновок був датований 31 жовтня 2016 року, що свідчить про надання достатнього часу позивачеві для подання необхідних документів.
Також апеляційним судом було враховано, що банк відмовився надавати експертові необхідні для проведення експертизи документи, про що зазначено у тексті висновку, посилаючись на банківську таємницю, хоча звернувшись до суду з даним позовом та заявляючи вимоги про стягнення заборгованості, документи, якими підтверджується розмір такої заборгованості, не можуть містити банківську таємницю.
Доводи касаційної скарги ПАТ «Актабанк» про те, що апеляційний суд в порушення  вимог статей 135, 137 ЦПК України 2004 року, надіславши позивачеві листи про витребування оригіналів документів кредитної справи, порушив передбачений процесуальним законодавством порядок витребування доказів, є необґрунтованими, оскільки за приписами частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування наявності заборгованості та її розміру покладається саме на позивача.  
Посилання заявника на положення статті 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» з приводи ненадання судовому експертові відповідної інформації, оскільки такий не входить до переліку осіб, яким така інформація   надається, є безпідставними, оскільки зі змісту клопотання судового експерта ОСОБА_6 вбачається, що для проведення судово-економічної експертизи необхідно було надати первинні документи, зведені облікові документи, регістри бухгалтерського  обліку щодо видачі грошових коштів та щодо обліку проведених господарських операцій за договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку, а також щодо обліку нарахування та сплати відсотків, комісій, штрафів, прострочених сум заборгованості; додаткові угоди (додатки), графіки погашення до договору про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № 2258000253793 від 12 вересня 2013 року, тобто документи, які безпосередньо стосуються предмету цього спору та які позивач повинен був надати для підтвердження своїх вимог.     
Доводи заявника про те, що відповідачем фактично визнано позовні вимоги, а отже суд повинен був ухвалити рішення про задоволення позову за наявними матеріалами справи не ґрунтуються на встановлених обставинах справи. Апеляційним судом  з'ясовано, що відповідач заперечував проти наявності заборгованості за договором  про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № НОМЕР_1, яку просив стягнути позивач, у зв'язку з чим звернувся до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи, у проведені якої судом першої інстанції було відмовлено. Апеляційний суд, виправляючи помилку суду першої інстанції, з метою з'ясування всіх фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, за заявою відповідача призначив судову-бухгалтерську експертизу, яка не була проведена через недобросовісне виконання позивачем своїх процесуальних обов'язків. 
З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводами касаційної скарги ці висновки не спростовуються.
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргупублічного акціонерного товариства «Актабанк» залишити без задоволення.
 
Рішення Апеляційного суду міста Києва від 19 грудня 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий | В. А. Стрільчук
Судді: | В. О. Кузнєцов
| А.С. Олійник
| О. В. Ступак
| Г. І. Усик