ПОСТАНОВА
Іменем України

19 липня 2018 року 
Київ
справа №623/5217/15-а
адміністративне провадження №К/9901/19939/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді (судді-доповідача) -                                                   Данилевич Н.А.,
суддів -                                                                                                                                    Бевзенка В. М., 
                                                                                                                                                       Шарапи В.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження 
касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року (суддя - Гуренко М.О.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року (головуючий суддя - Чалий І.С., судді - П'янова Я.В., Зеленський В.В.) у справі 
за позовом ОСОБА_2 
до Ізюмського міського голови Марченко Валерія Віталійовича, Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області
третя особа Ізюмське комунальне виробниче водопровідно-каналізаційне підприємство
про визнання протиправними дій, зобов'язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.           07 грудня 2015 року ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2.) звернувся до Ізюмського міськрайонного суду Харківської області з позовом до Ізюмського міського голови Марченка Валерія Віталійовича (далі - міський голова Марченко В.В.), Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, з урахуванням уточнень та доповнень, про:
1.1.          - визнання протиправними дій міського голови Марченка В.В., які полягають у не виконанні вимог ст.118 КЗпП України та ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та не наданні після звільнення з виборної посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, у зв'язку з закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання, попередньої посади директора Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства (Ізюмський КВВКП), на якій він працював до обрання на виборну посаду, а при її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою позивача, на іншому підприємстві, в установі, організації;
1.2.          - зобов'язання міського голови Марченка В.В. у відповідності до вимог ст.118 КЗпП України та ч.1 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» надати, у зв'язку зі звільненням з виборної посади внаслідок закінчення строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання, попередню посаду директора Ізюмського КВВКП, на якій він працював до обрання на виборну посаду, а при її відсутності - іншу рівноцінну роботу (посаду) на тому самому або, за згодою позивача, на іншому підприємстві, в установі, організації, на тих же умовах, що були встановлені контрактом від 15 липня 2005р. з директором Ізюмського КВВКП ОСОБА_2, з 18.11.2015 року;
1.3.          - стягнення з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області середнього заробітку за час вимушеного прогулу у сумі 172192,80 грн.; 
1.4.          - стягнення з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області компенсації за нанесену, в особі керівника Виконавчого комітету Ізюмської міської ради - міського голови Марченка В.В., моральної шкоди в сумі 10000 грн.;
1.5.          - визнання протиправними дій міського голови Марченка В.В., які полягають у виданні розпорядження №520 від 17.11.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2» без посилання на відповідну статтю, пункт закону, на підставі якої проводиться звільнення, а саме п.5 ст.36 КЗпП України, та без зазначення про переведення на попередню посаду директора Ізюмського КВВКП або, за згодою позивача, на іншу рівноцінну посаду на тому самому чи інших підприємствах, установах, організаціях;
1.6.          - визнання протиправними дій міського голови Марченка В.В., які полягають у виданні розпорядження №329 від 13.05.2016 року «Про продовження терміну дії контракту з керівником комунального підприємства», в період розгляду в судовому порядку вимог ОСОБА_2 про поновлення на попередній посаді директора Ізюмського КВВКП, після закінчення повноважень за виборною посадою, та відмовою у наданні, за зверненнями, вакантних посад: директора Ізюмського комунального підприємства теплових мереж, начальника Управління житлово-комунального господарства Ізюмської міської ради, а також ненадання пропозиції, щодо працевлаштування на інших рівноцінних посадах в Ізюмському КВВКП чи інших підприємствах, установах, організаціях;
1.7.          - зобов'язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, в особі його керівника міського голови Марченка В.В. внести наступні зміни до розпорядження №520 від 17.11.2015 року «Про звільнення ОСОБА_2»: пункт 1 розпорядження, після виразу «у зв'язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання доповнити наступним: «та переведення на посаду директора Ізюмського комунального виробничого водопровідно-каналізаційного підприємства (або за його згоди на іншу рівноцінну посаду на тому самому чи іншому підприємстві) за ч.5 ст. 36 КЗпП України»; 
1.8.          - зобов'язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради внести відповідні зміни до трудової книжки щодо підстав звільнення з посади першого заступника Ізюмського міського голови питань управління житлово-комунального господарства; 
1.9.          - скасування розпорядження міського голови Марченка В.В. №329 від 13.05.2016 року «Про подовження терміну дії контракту - керівником комунального підприємства».
2.          Обґрунтовуючи позов ОСОБА_2 посилався на те, що після звільнення з посади заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства йому не була надана попередня посада директора Ізюмського КВВКП або, за його згодою, інша рівнозначна посада.
3.          Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 лютого 2016 року закрито провадження у справі, роз'яснено позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.
4.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року скасовано ухвалу Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19.02.2016р. у справі №623/5217/15-а, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
5.          Постановою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_2
6.          Відмовляючи у задоволені адміністративного позову суд першої інстанції зазначив, що при укладанні з працівником, прийнятим на вакантну посаду, що утворилася у зв'язку з обранням на виборну посаду, трудового договору на невизначений строк поворотне прийняття на роботу у зв'язку із закінченням повноважень за виборною посадою при відсутності вакансій законодавством не передбачено. На теперішній час директором Ізюмського КВВКП є ОСОБА_4, що підтверджується копією контракту, дослідивши який судом було встановлено, що він не містить будь-яких застережень щодо припинення його дії у разі поновлення на роботі попереднього керівника, що унеможливлює надання ОСОБА_2 посади директора Ізюмського КВВКП. Позивач навмисно ігнорував пропозиції, які надходили йому від Виконавчого комітету Ізюмської міської ради. Звільнення позивача було проведено на підставі ст.30 Закону України «Про державну службу» за недотримання ним пов'язаних з проходженням служби вимог, передбачених ст.16 Закону України «Про державну службу», і на нього не поширюються вимоги статей 118 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад». Позивач не надав ніяких доказів спричинення йому моральної шкоди.
Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції
7.          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю. 
8.          Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову суду першої інстанції залишено без змін.                                                              
9.          Апеляційний суд, залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, погодився з висновками суду першої інстанції.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву (заперечень)
10.          ОСОБА_2 (далі - скаржник) у жовтні 2017 року звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року.
11.          В касаційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року і прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
12.          В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник посилається на наступне:
12.1.          Після завершення строку тимчасової роботи на виборній посаді, Ізюмський міський голова зобов'язаний був своїм розпорядженням перевести скаржника на посаду, на якій він працював до тимчасового переведення на виборну посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства. Зазначає, що його звільнення було можливе лише з 26.11.2015р., а не 17.11.2015р. коли він перебував у відпустці. Вважає, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки обставинам дострокового звільнення з тимчасової роботи на виборній посаді, під час перебування у відпустці, без згоди скаржника та без переведення на попередню посаду чи на іншу рівноцінну посаду.
12.2.          Судами попередніх інстанцій не надано належної правової оцінки тій обставині, що скаржнику не запропоновано при звільненні з виборної посади та у подальшому  наявних вакантних посад.
12.3.          Посилається на неправомірну відмову у задоволені його позовних вимог з мотивів не участі на загальних підставах у конкурсах на зайняття вакантних посад.
12.4.          Вважає, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що  ОСОБА_2 перебував на виборній посаді лише з 04.05.2006р. по 31.07.2008р. та, що був звільнений на підставі ст.30 Закону України «Про державну службу» за недотримання ним пов'язаних з проходженням служби вимог, передбачених ст.16 Закону України «Про державну службу», і на нього не поширюються вимоги ст.118 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» є таким, що не відповідають фактичним обставинам справи.
12.5.          Вважає, що під час розгляду цієї справи в суді першої інстанції міський голова Марченко В.В. не мав права на продовження дії контракту з директором Ізюмського КВВКП ОСОБА_4
12.6.          Суди попередніх інстанцій залишили поза увагою наявність у міського голови Марченка В.В. можливості у день звільнення позивача та у наступному виконати вимоги ст.118 КЗпП України та ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» і надати скаржнику попередню посаду або іншу рівнозначну посаду.
12.7.          Зазначає, що Комунальне підприємство «Дирекція єдиного замовника» знаходилось у стані ліквідації на момент отримання (лютий 2016 року) від міського голови Марченка В.В. пропозиції працевлаштування на посаді директора цього підприємства. Судами попередніх інстанцій не надано оцінки наявності заяв скаржника зі згодою працювати на посаді директора Комунального підприємства «Дирекція єдиного замовника».
12.8.          Посилається на те, що відповідач - міський голова Марченко В.В. не надав заперечення на позовні вимоги в частині оскарження розпорядження про продовження контракту з директором Ізюмського КВВКП ОСОБА_4
13.          Ухвалою Верховного Суду від 18 липня 2018 року зазначену адміністративну справу призначено до розгляду.
II. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14.           15 липня 2005 року між Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради та ОСОБА_2 укладено контракт щодо призначення на посаду директора Ізюмського КВВКП на термін із 15 липня 2005 року до 15 липня 2006 року.
15.           29 квітня 2006 року Ізюмською міською радою затверджено ОСОБА_2 на посаді першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
16.           04 травня 2006 року розірвано контракт від 15.07.2006р. між Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради та ОСОБА_2 та звільнено з посади директора Ізюмського КВВКП відповідно до п.5 ст.36 КЗпП України.
17.           19 липня 2006 року ОСОБА_2 склав депутатські повноваження. Перебував на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 04 травня 2006 року по 31 липня 2008 року
18.           31 липня 2008 року позивач був звільнений з посади на підставі ст. ст. 12, 20 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», ст. ст. 16, 30 Закону України «Про державну службу».
19.          Позивач не погодився з вказаним звільненням та звернувся до Борівського районного суду Харківської області, який постановою від 18 грудня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнив частково, а саме: - визнано дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради, Ізюмської міської ради, Ізюмського міського голови з приводу скликання та проведення 44 сесії Ізюмської міської ради 5 скликання у відповідності до її регламенту неправомірними; - визнано незаконним та скасовано рішення Ізюмської міської ради 44 сесії 5 скликання № 2551 від 12.09.2008р. «Про звільнення першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства ОСОБА_2.»; - поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 червня 2008 року; - стягнуто з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 червня 2008р. станом на день звільнення (по 5350,46 грн. щомісяця) з урахуванням виплачених сум за розпорядженням Виконкому Ізюмської міської ради № 175-К від 11.09.2008р.
20.          Рішення Борівського районного суду від 18 грудня 2012 року було виконано в повному обсязі 09 лютого 2017 року, тобто виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 450411,41 грн.
21.          Рішенням Ізюмської міської ради Харківської області від 26 червня 2015 року № 3051 «Про виконання рішення Борівського районного суду», ОСОБА_2 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 року.
22.           11 вересня 2015 року рішенням Ізюмської міської ради №3174 внесено зміни до структури виконавчого комітету Ізюмської міської ради та введено посаду першого заступника міського голови з питань житлово-комунального господарства та визначено, що строк повноважень ОСОБА_2, як першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства, закінчується терміном повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання.
23.          Після прийнятого рішення було внесено зміни до штатного розпису та видано розпорядження Ізюмського міського голови від 17 вересня 2015 року № 415 «Про поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства». На підставі цього рішення, 21 вересня 2015 року за порядковим номером 42 був внесений запис до трудової книжки позивача про недійсність запису № 37 про його звільнення з 31 липня 2008 року.
24.          Ізюмська міська рада 6 скликання припинила свої повноваження 10 листопада 2015 року.
25.           17 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства у зв'язку із закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання (17 листопада 2015 року був останній день частини щорічної відпустки позивача).
ІІІ. ДЖЕРЕЛА ПРАВОВОГО РЕГУЛЮВАННЯ (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
26.          Частина 4 статті 65 Господарського кодексу України: у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.
27.          Частина 7 статті 78 Господарського кодексу України: комунальне унітарне підприємство очолює керівник підприємства, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові.
28.          Частина 3 статті 21 Кодексу законів про працю України: особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
29.          Стаття 23 Кодексу законів про працю України: трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
30.          Стаття 118 Кодексу законів про працю України: працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.
31.          Частина 1 статті 33 Закону України від 11 липня 2002 року №93-IV «Про статус депутатів місцевих рад»: у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.
З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.
32.          Абзаци перший та другий частини 2 статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад»: депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.
У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету. У разі, якщо колишній депутат місцевої ради має право на пенсійне забезпечення або йому призначена пенсія за віком, по інвалідності, у зв'язку із втратою годувальника, за вислугу років відповідно до закону, за ним не зберігається середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді в раді.
ІV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
33.          Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
34.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина 1 статті 341 КАС України).
35.          Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (ч. 2 ст. 341 КАС України).
36.          В межах цієї справи позивачем не було заявлено позовних вимог щодо незаконності звільнення з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства.
37.          Виходячи з особливостей контрактної форми трудового договору, у разі встановлення строку дії контракту передбачені наведеними приписами ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та ст.118 Кодексу законів про працю України гарантії можуть бути застосовані в межах строку дії контракту, який було передбачено при його укладанні.
38.          Позивач працював на строковому трудовому договорі (контракті), який було укладено на період з 15.07.2005р. по 15.07.2006р. 
39.          На час звільнення ОСОБА_2 з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства (17.11.2015р.) передбачений в контракті від 15.07.2005р. строк його дії закінчився, а тому у міського голови Марченка В.В. був відсутній обов'язок застосовувати наведені гарантії до відповідача та переведення його на попередню або іншу рівнозначну посаду.
40.          На підставі викладеного, Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, але не з наведених ними мотивів, а з підстав не розповсюдження на позивача гарантій, передбачених ст.118 Кодексу законів про працю України і частин 1, 2 ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», на момент його звільнення з посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань житлово-комунального господарства.
41.          Оцінюючи доводи касаційної скарги, Суд виходить з того, що судами першої та апеляційної інстанцій було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та запереченнях проти позову, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, у касаційній скарзі не зазначено.
42.          Статтею 351 КАС України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.
43.          Враховуючи те, що у справі немає необхідності досліджувати нові докази або встановлювати обставини, а рішення судів є помилковими лише в зазначенні мотивів відмови у задоволенні адміністративного позову у певній частині, то відповідно до ч.4 ст.351 КАС України Суд касаційної інстанції вважає за необхідне залишити касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення та змінити оскаржувані судові рішення в мотивувальній частині.
44.          Керуючись статтями 341,    343,    349, 351,    356,    359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -
п о с т а н о в и в :
45.          В задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2 - відмовити.
46.          Постанову Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 14 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 вересня 2017 року змінити в частині мотивів відмови у задоволенні адміністративного позову, в іншій частині - залишити без змін.
47.          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Суддя-доповідач Н.А. Данилевич          
Судді                                                                                                     В.М. Бевзенко 
                                                                                                    В.М. Шарапа