ф
ПОСТАНОВА
Іменем України

10 липня 2018 року 
Київ

справа №Н/806/3231/14
адміністративне провадження №К/9901/13624/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Гімона М.М.,
суддів: Бучик А.Ю., Мороз Л.Л., 

розглянув у порядку письмового провадження заяву сільськогосподарського приватного підприємства фірма "Укргранресурс"про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року у справі № Н/806/3231/14 (провадження К/800/2057/16) за позовом сільськогосподарського приватного підприємства фірма "Укргранресурс" до Житомирської обласної ради, третя особа - Державна служба геології та надр України про визнання протиправним та скасування рішення, - 

В С Т А Н О В И В:

Державна служба геології та надр України (надалі також - Служба) звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду із заявою про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом сільськогосподарського приватного підприємства фірми "Укргранресурс" (надалі-Підприємство, заявник, СПП "Укргранресурс") до Житомирської обласної ради, третя особа - Державна служба геології та надр України, про визнання протиправним та скасування рішення.
Заявник, посилаючись на те, що на момент розгляду справи по суті геологічною інформацією щодо порядку розпорядження, якою позивач вказував на порушення своїх прав, володіла інша ніж СПП "Укгранресурс" особа, просив скасувати постанову винесену у цій справі та прийняти нову, якою відмовити у задоволенні позову. 

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року заяву Державної служби геології та надр України про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами задоволено. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року скасовано. У задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року скасовано. Заява Служби про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами залишена без задоволення.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року скасовано. Постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року залишено в силі.

СПП "Укргранресурс подало до Верховного Суду України заяву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року (провадження К/800/2057/16), керуючись пунктом 1, 2, 5 частини першої статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року, що діяла на момент подання заяви), у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального, процесуального права та невідповідності цього рішення висновкам, викладеним в рішеннях Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права. У заяві просило скасувати рішення судів першої та касаційної інстанцій, залишивши в силі рішення суду апеляційної інстанції.

Як на приклад неоднакового правозастосування заявник посилається на ухвали Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2015 року (провадження № 50304/15), від 17 березня 2011 року (провадження № К/9991/13586/11), від 31 липня 2014 року (провадження № К/800/41264/14), від 14 липня 2015 року (провадження № К/800/30633/15), від 29 червня 2016 року (провадження № К/800/17121/16), від 21 жовтня 2014 року (провадження № К/9991/67584/12), від 20 березня 2014 року (провадження № К/800/49835/13), від 20 травня 2016 року (провадження № К/800/13820/16), від 9 листопада 2012 року (провадження № К/9901/17215/11), у яких суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Окрім того, Підприємство у заяві вказало, що рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подана ця заява, не відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду України від 15 грудня 2015 року у справі № 800/206/15, від 16 вересня 2014 року у справі № 3-108гс/14, від 12 лютого 2014 року у справі № 6-165цс13 та на ухвалу Верховного Суду України від 3 червня 2009 року у справі № 6-16780св08.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про відсутність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року (провадження К/800/2057/16) висновкам Верховного Суду України.

Судами встановлені наступні обставини.

24 жовтня 2013 року Державна служба геології та надр України звернулася до обласної ради з листом, в якому просила розглянути на сесії обласної ради питання про надання погодження щодо продажу на аукціоні спеціального дозволу на користування надрами з метою видобування лабрадориту Олегівського родовища.

23 січня 2014 року Житомирською обласною радою прийнято рішення № 1095 "Про надання погодження Державній службі геології та надр України щодо продажу на аукціоні спеціального дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадориту". Вказаним рішенням Житомирська обласна рада на підставі статей 43, 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", статті 9-1 Кодексу України про надра, постанови Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року №594, пункту 6 Порядку проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами та враховуючи рекомендації постійно діючої комісії обласної ради з питань Чорнобильської катастрофи, екології та використання природних ресурсів від 12 грудня 2013 року вирішила надати Державній службі геології та надр України погодження щодо продажу на аукціоні спеціального дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадориту на території Добринської сільської ради Володарсько-Волинського району площею 4,3 га.

СПП "Укргранресурс" не погодилося з таким рішенням Житомирської обласної ради та оскаржило його до суду, посилаючись на те, що воно відкрило Олегівське родовище і є власником геологічної інформації з подальшою реєстрацією такої інформації в Державному інформаційному геологічному фонді Мінприроди за інвентаризаційним номером 59361.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року визнано протиправним та скасовано рішення Житомирської обласної ради №1095 від 23 січня 2014 року "Про надання погодження Державній службі геології та надр України щодо продажу на аукціоні спеціального дозволу на користування надрами Олегівського родовища лабрадориту". Вказане  рішення скасовано з тих підстав, що при його прийнятті відповідачем була використана геологічна інформація, яка була створена на власні кошти СПП фірма "Укргранресурс", без погодження з власником даної інформації.

Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року задоволено скаргу Житомирської обласної ради, Державної служби геології та надр України та скасовано постанову суду першої інстанції від 9 жовтня 2014 року.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 березня 2015 року постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2014 року скасовано, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року залишено в силі.

В березні 2015 року Державною службою геології та надр України до Житомирського окружного адміністративного суду подано заяву про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами.
Заява обґрунтована тим, що 19 березня 2015 року Службою на її запит було отримано копії матеріалів погодження Екологічної картки ТОВ "Астрастоун", що видавалися Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області. Серед цих матеріалів знаходилася копія акту прийому-передачі матеріалів геолого-економічної оцінки Олегівського родовища лабрадориту від 28 березня 2012 року. Наявність даного акту розцінено Службою як нововиявлена обставина, вказано, що відповідно до вищенаведеного акту станом на момент розгляду справи геологічною інформацією володів не позивач, а інша особа, а тому права позивача порушені не були.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року заяву Служби задоволено, скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи заяву Державної служби геології та надр України про перегляд постанови Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що факт існування акту прийому-передачі геологічної інформації від 28 березня 2012 року є істотною для справи обставиною, що становила сутність справи та мала юридичне значення для взаємовідносин сторін, могла вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існувала під час розгляду адміністративної справи, але не була і не могла бути відомою ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду. 

Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року скасована, у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововвиявленими обставинами відмовлено.

Скасовуючи наведене рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що неврахування судом наявності копії акту приймання-передачі геологічної інформації ніякою мірою не впливає на результат вирішення справи, оскільки такий документ не тягне за собою жодних правових наслідків, а відтак вказане не є істотною обставиною, при врахуванні якої має бути змінено постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 9 жовтня 2014 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року (провадження № К/800/2057/16) ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року скасована, а постанова Житомирського окружного адміністративного суду від 7 липня 2015 року залишена в силі.

Суд касаційної інстанції, приймаючи рішення, про перегляд якого подана ця заява, прийшов до висновку, скасовуючи рішення суду апеляційної інстанції, що факт існування акту прийому передачі геологічної інформації від 28 березня 2012 року є істотною для справи обставиною, що становить сутність справи та мала юридичне значення для взаємовідносин сторін, могла вплинути на рішення суду, що набрало законної сили, існувала під час розгляду адміністративної справи, але не була і не могла бути відомою ні особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, ні адміністративному суду.

Зазначаючи у своїй заяві такі підстави для перегляду як неоднакове застосування одних і тих же норм матеріального і процесуального права, невідповідність рішення висновкам Верховного Суду України щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, заявник чітко дані норми не вказує, однак всі його доводи зводяться до того, що суд касаційної інстанції відкрив касаційне провадження, а потім задовольнив касаційну скаргу особи, що не є стороною по справі, не приймала участь у розгляді даної справи ні в першій, ні в апеляційній інстанціях - Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації.
При цьому, вказує, що третьою особою у справі - Державна служба геології та надр України було також подано касаційну скаргу на ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 4 листопада 2015 року, однак ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2015 року (провадження № К/800/50304/15) у відкритті касаційного провадження відмовлено .

Підприємство зазначає, що оскільки ухвалою Вищого адміністративного суду України від 7 грудня 2015 року відмовлено Службі у відкритті провадження у зв'язку з її необґрунтованістю внаслідок відсутності встановлення порушеного матеріального права, тому це свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права.

Окрім того, заявник стверджує, що наявність акту прийому передачі не свідчить про наявність договірних відносин та перехід прав на геологічну інформацію, а тому суд протиправно визнав дану обставину нововиявленою.

Щодо неоднакового застосування норм процесуального права, Підприємство вказало, що суд касаційної інстанції, відкриваючи касаційне провадження № К/800/2057/16, порушив пункт 4 частину п'яту статті 214 КАС України, яка містить пряму заборону відкривати касаційне провадження за наявності у цій справі ухвали про відмову у відкритті.

Стосовно невідповідності оскаржуваного рішення висновкам Верховного Суду України, Підприємство зазначило, що суд касаційної інстанції повинен був залишити без розгляду касаційну скаргу Управління екології і природних ресурсів Житомирської ОДА як неналежного суб'єкта звернення, право якого не було порушено, оскільки обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав особи.

Отже, звертаючись до Верховного Суду України із заявою про перегляд, Підприємство хоча і зазначає як підстави перегляду неоднакове застосування судом норм матеріального, процесуального права, але не вказує, які саме норми права. Із заяви Підприємства вбачається, що заявник фактично не погоджується із допуском Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації до участі у розгляді справи в касаційному провадженні, оскільки вважає, що його права не порушені, та із тим, що відповідна обставина (наявність акту прийому - передачі) є нововиявленою обставиною.

Статтею 235 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України; в редакції до 15 грудня 2017 року) встановлено, що Верховний Суд України переглядає судові рішення в адміністративних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на приписи вищенаведеної статті, перелік підстав і порядок перегляду рішення Верховним Судом України є вичерпними. Під час перегляду судових рішень Верховний Суд України не виступає як повторна касаційна інстанцій у конкретній справі.

Відповідно до пунктів 1, 2, 5 частини першої статті 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів;

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У свою чергу, під неоднаковим застосуванням норм права необхідно розуміти:

різне тлумачення змісту і сутності правових норм;

різне застосування правил конкуренції правових норм при вирішенні колізій між ними з урахуванням ієрархії цих правових норм, а також дії норм у часі, просторі та за колом осіб;

різне визначення предмета регулювання правових норм правових норм;

різне застосування правил аналогії права чи закону в подібних правовідносинах.

Головною умовою для встановлення судом неоднаковості застосування норм права в подібних правовідносинах є чітке зазначення заявником цих норм у заяві про перегляд судового рішення.
Дана умова стосується також і підстави про невідповідність рішення суду касаційної інстанції висновкам Верховного Суду України, оскільки такі висновки викладаються стосовно застосування відповідної норми права.

Із рішення, про перегляд якого подана ця заява, вбачається, що предметом розгляду в даному випадку є заява із викладом відповідних обставин, які, після надання оцінки, суд може визнати нововиявленими.

Вказуючи однією з підстав перегляду ухвали Вищого адміністративного суду України від 6 квітня 2017 року (провадження №К/800/2057/16) неоднаковість застосування норм матеріального права, заявник фактично не погоджується із тим, що суд оцінив наявність акту прийому - передачі матеріалів геолого-економічної оцінки Олегівського родовища лабрадориту в Володарськ-Волинському районі Житомирської області як нововиявлену обставину. Проте, суд здійснює оцінку доказів та обставин у справі на підставі внутрішнього переконання, і цей процес не є тотожним процесу правозастосування, в ході якого суд на підставі оцінки доказів та встановлених обставин робить правові висновки шляхом застосування норм матеріального права. Таким чином, зазначений довід заявника не вказує на позицію суду в контексті застосування норми матеріального права, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду касаційної інстанції відповідно до пункту 1 частини першої статті 237 КАС України.

Щодо доводів про прийняття касаційної скарги особи, яка не брала участі у розгляді справи в судах першої та апеляційної інстанцій (Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації), враховуючи, що третій особі (Державна служба геології та надр України) судом касаційної інстанції було відмовлено у відкритті касаційної інстанції, необхідно зазначити наступне.

Частиною першою статті 211 КАС України передбачено, що особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити судові рішення в касаційному порядку. 

Отже, при отриманні касаційної скарги від вищезазначених осіб суддя на підставі власної оцінки повинен встановити наявність/відсутність порушення прав та інтересів таких осіб. При встановленні такого порушення - здійснюється відкриття касаційного провадження. 
Таким чином, вказуючи на порушення судом касаційної інстанції норм процесуального права внаслідок відкриття провадження за касаційною скаргою Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, заявник фактично не вказує на неоднакове застосування норм процесуального права, а не погоджується із оцінкою судді щодо наявності порушених прав даної особи, що виключає наявність підстав для перегляду рішення відповідно до пункту 2 частини першої статті 237 КАС України.

Також колегія суддів Верховного Суду зазначає, що надаючи для порівняння процесуальні рішення Вищого адміністративного суду України щодо відмови у відкритті касаційного провадження та повернення касаційної скарги, Підприємство просить переглянути не процесуальне рішення про відкриття касаційного провадження у справі № Н/806/3231/14 за скаргою Управління екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації, а ухвалу, якою суд касаційної інстанції розглянув справу по суті, що нівелює можливість встановлення неоднакового застосування правових норм як єдиної мети перегляду судових рішень на підставі статей 235, 237 КАС України. 

Окрім того, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2014 року у справі № 3-108гс/14, від 12 лютого 2014 року у справі № 6-165цс13 та ухвала Верховного Суду України від 3 червня 2009 року у справі № 6-116780св08 не можуть братись судом до уваги ще й тому, що цих рішеннях були скасовані рішення судів попередніх інстанцій та справи направлені на новий розгляд, отже, вони не розв'язують спір по суті та в них не відбулось застосування норм матеріального права для розв'язання спору, а тому і відсутні правові висновки щодо застосування такої норми.
Частиною першою статті 244 КАС України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердились.
Враховуючи те, що заявник фактично намагається домогтись нового перегляду справи по суті, що є неприпустимим, виходячи із принципу юридичної визначеності, та відповідно до частини першої статті 244 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви сільськогосподарського приватного підприємства фірма "Укргранресурс".
Керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції чинній до 15 грудня 2017 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви сільськогосподарського приватного підприємства фірма "Укргранресурс".

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді                                                                                                      М.М. Гімон

                                                                                                        А.Ю. Бучик

                                                                                                        Л.Л. Мороз