ПОСТАНОВА
Іменем України

13 червня 2018 року 
Київ
справа №826/3903/16
провадження №К/9901/12233/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/3903/16
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, треті особи: Фонд державного майна України, Публічне акціонерне товариство «Центренерго», третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2, про визнання протиправним рішення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Міністерства економічного розвитку і торгівлі України на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року (колегія суддів: головуючий Іщук І.О., судді Кузьменко В.А., Шулежко В.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2016року (колегія суддів: головуючий Пилипенко О.Є., судді Глущенко Я.Б., Шелест С.Б.), 
в с т а н о в и в :
У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - Міністерство), треті особи: Фонд державного майна України, публічне акціонерне товариство «Центренерго» (далі - ПАТ «Центренерго», Товариство), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств про проведення конкурсного відбору на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго». 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 19 лютого 2016 року на сайті Міністерства опублікували оголошення Комісії при Комітеті з призначення керівників з особливо важливих для економіки підприємств (далі також - Комісія) про проведення конкурсного відбору на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго» відповідно до Порядку проведення конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року №  777 (далі - Порядок № 777). Відповідно до цього оголошення, конкурсний відбір починатиметься 24 березня 2016 року, прийом заяв про участь у конкурсі разом з іншими необхідними документами здійснюватиметься з 19 лютого до 15 березня 2016 року. Позивач зазначив, що 10 березня 2016 року він звернувся до Комісії із заявою про участь у конкурсному відборі на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго» й надав для цього усі необхідні документи. Утім, зазначає позивач, відповідно до офіційної інформації Кабінету Міністрів України, розміщеної на урядовому веб-сайті 29 лютого 2016 року, Фонд державного майна України (далі - ФДМ) отримав підтверджуючі документи про передачу від Міністерства енергетики та вугільної промисловості 78,29% акцій Товариства. Тобто, ПАТ «Центренерго» передано в управління ФДМ. 
Відтак позивач вважає, що рішення Комісії про проведення конкурсного відбору на посаду Генерального директора ПАТ «Центренерго» є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки його прийнято всупереч положенням чинного законодавства. Таку позицію мотивує тим, що за змістом пунктів 20, 23-25 Порядку № 777 суб'єкт управління Товариством, яким у процесі подання заяв на конкурс став ФДМ, повинен надати Комітету пропозиції щодо розгляду ним кандидатур та поданої ними конкурсної документації, візувати проект рішення Кабінету Міністрів України про погодження кандидатури та укладати контракт з переможцем конкурсного відбору. На переконання позивача, зазначена обставина є істотною для проведення легітимного конкурсного відбору на посаду генерального директора Товариства. З огляду на те, що після оголошення конкурсу змінився суб'єкт управління корпоративними правами держави, це свідчить про неузгодженість цього конкурсного відбору вимогам чинних нормативно-правових актів та, як вважає позивач, зачіпає його права як претендента на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго», а також інших осіб, які претендують на цю посаду.
Окрім того, позивач зазначив, що умови конкурсу на зайняття вказаної посади є дискримінаційними, оскільки однією з вимог є подання конкурсної пропозиції, яка, з-поміж іншого, повинна містити інформацію стосовно діяльності Товариства, яка за своєю  суттю є комерційною таємницею і може бути відомою лише працівникам Товариства. Позивач вважає, що такі умови конкурсу заздалегідь ставлять позивача та/чи інших претендентів, які не працювали у Товаристві, у нерівне становище у порівнянні з тими кандидатами, яким така інформація відома. 
У квітні 2016 року ОСОБА_2 як третя особа заявив самостійні вимоги на предмет спору такого змісту: 
визнати незаконними всі дії Міністерства, Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго» щодо проведення конкурсного відбору на посаду керівника публічного акціонерного товариства «Центренерго»;
визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства від 12 лютого 2016 року №  235, яким утворено Комісію при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду генерального директора ПАТ «Центренерго»;
зобов'язати Міністерство, його підлеглі органи та структурні підрозділи, створені Міністерством комісії та комітети утриматися від вчинення будь-яких дій, пов'язаних з проведенням конкурсного відбору та призначення керівника ПАТ «Центренерго».
Свої вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що оскарженими діями і рішенням Міністерство порушило його права як акціонера ПАТ «Центренерго», оскільки такі прямо суперечать основним засадам цивільного та господарського законодавства, Закону України «Про акціонерні товариства» та установчим документам Товариства. Зокрема ОСОБА_2 зазначив, що організаційно-правовою формою Товариства є акціонерне товариство і частка держави у ньому становить 78,29 %. На думку третьої особи, те що державі належить більше половини акцій Товариства не надає їй переваг в управлінні цим товариством. Щодо останнього, то третя особа наголосив, що керівні органи Товариства визначено у його Статуті, за яким вищим органом Товариства є загальні збори акціонерів, до компетенції яких віднесено утворення Виконавчого органу Товариства (одноособового або колегіального), а також обрання та припинення повноважень Голови Виконавчого органу Товариства - Генерального директора Товариства (який очолює колегіальний Виконавчий орган та керує його діяльністю). Відповідач, оголосивши конкурс на зайняття посади генерального директора Товариства, діяв протиправно, оскільки у такий спосіб фактично позбавив його як акціонера та інших акціонерів гарантованих їм установчими документами і законодавством права на участь в обранні керівника Товариства. Окрім того ОСОБА_2, з посиланням на статті 1, 3, пункт 3 частини першої, частини третю, четверту статті 11 Закону України віл 21 вересня 2006 року № 185-V «Про управління об'єктами державної власності» (далі - Закон № 185-V) наголосив, що спосіб управління такими об'єктами як корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (якщо корпоративні права держави становлять мене 100% у статутному капіталі господарської організації) та державне майно, яке передано відповідним суб'єктам господарювання відрізняється. Тобто, якщо державі належить усе майно підприємства (державне підприємство) або усі 100% корпоративних прав у статутному капіталі господарської організації, то функції з управління такими суб'єктами господарювання (зокрема, корпоративними правами) держава (через державний орган, у сфері управління якого перебуває такий об'єкт прав) здійснює одноосібно (у випадку з акціонерним товариством - без скликання зборів акціонерів). 
Утім, якщо держава не є одноосібним власником корпоративних прав, управління об'єктом державної власності (як-от: корпоративними правами у господарській організації) здійснюється шляхом визначення повноважних представників держави за правилами, визначеними Порядком управління корпоративними правами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 678, якою затверджено Порядок надання і погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах та засіданнях наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави (далі - Порядок № 678). 
На думку третьої особи, за правилами Порядку № 678 ФДМ як орган управління корпоративними правами держави у статуті Товариства, мав би надати уповноваженим представникам завдання на голосування на загальних зборах акціонерів Товариства з питань, що стосуються припинення повноважень та обрання керівника Товариства. Управління корпоративними правами (у Товаристві, де державі належить 78,29% корпоративних прав) шляхом призначення конкурсу на посаду голови правління Товариства є незаконним та прямо суперечить положенням Закону № 185-V. 
Окружний адміністративний суд м. Києва постановою від 6 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнив частково. 
Визнав протиправним та скасував наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 12 лютого 2016 року № 235 «Про утворення комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду Голови правління Публічного акціонерного товариства «Центренерго».
Визнав протиправним та скасував рішення Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду Голови правління Публічного акціонерного товариства «Центренерго», яке оформлене протоколом № 1 від 15 лютого 2016 року.
У задоволенні решти вимог - відмовив. 
Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 1 листопада 2016 року залишив постанову суду першої інстанції у цій справі без змін. 
В касаційній скарзі Міністерство, з посиланням на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати їхні судові рішення та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ «Центренерго» в розумінні статті 22 Господарського кодексу України (далі - ГК) є суб'єктом господарювання державного сектора економіки, тож за змістом пункту 4 частини першої статті 6 та пункту «г» пункту 18 частини другої статті 5 Закону № 185-V повноваження щодо встановлення порядку конкурсного відбору і призначення керівника цього підприємства належать Кабінету Міністрів України. Умови та процедуру конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки, зокрема, керівника особливо важливого для економіки підприємства, визначено у Порядку № 777 і саме у відповідності з цим Порядком, на думку відповідача, повинен призначатися Генеральний директор Товариства. Як зазначив відповідач, положення Порядку № 678 не суперечать Порядку № 777, позаяк за вставленою ними процедурою погодження кандидатури керівника Товариства, у підсумку, здійснює уряд. Міністерство також зазначило, що не може в своїй діяльності керуватися установчими документами суб'єкта господарювання, а зобов'язане виконувати вимоги Порядку №777, у зв'язку з чим аргументи судів попередніх інстанцій у цій частині вважає помилковими. Окрім того відповідач додав, що його наказ від 12 лютого 2016 року № 235 та рішення Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду Голови правління Публічного акціонерного товариства «Центренерго», яке оформлене протоколом № 1 від 15 лютого 2016 року, не є актами індивідуальної дії у розумінні частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), і не порушують прав позивача і третьої особи.  
Статтею 327 КАС в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, передбачено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією. 
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. 
Суди попередніх інстанцій встановили, що ПАТ «Центренерго» за організаційно-правовою формою є акціонерним товариством. Його акціонерами є держава, яка володіє 78,2890% акцій, а також інші юридичні та фізичні особи, які загалом володіють 21,7111% акцій. 
Відповідно до пункту 20 Порядку № 777 Міністерство видало наказ від 12 лютого 2016 року № 235, яким утворено Комісію при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду голови правління ПАТ «Центренерго».
Положення про Комісію при Комітеті з визначення керівників особливо важливих для економіки підприємств затверджено наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 26 січня 2016 року № 106.
На своєму засіданні 15 лютого 2016 року Комісія прийняла рішення про проведення конкурсного відбору на посаду Голови правління ПАТ «Центренерго» (як особливо важливого для економіки підприємства у розумінні пункту 1^2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року № 777). Зазначене рішення оформлено протоколом № 1 від 15 лютого 2016 року.
19 лютого 2016 року на офіційному веб-сайті Міністерства розміщено оголошення Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств про проведення конкурсного відбору на посаду Генерального директора ПАТ «Центренерго», відповідно до Порядку № 777. В оголошенні зазначено, що конкурсний відбір почнеться з 24 березня 2016 року. Заяви про участь у конкурсному відборі та інші необхідні документи приймаються з 19 лютого 2016 року до 18.00 год. 15 березня 2016 року. Претенденти на заміщення вакантної посади повинні особисто та/або електронною поштою надіслати, зокрема, конкурсну пропозицію, яка має складатися із трьох розділів, а саме: поточної ситуації і проблеми підприємства та галузі; шляхи вирішення проблем підприємства та перспектив його розвитку; конкурентні преваги претендента.
29 лютого 2016 року на офіційному веб-сайті Кабінету Міністрів України опублікували інформацію про те, що ФДМ отримав підтверджуючі документи про передачу від Міністерства енергетики та вугільної промисловості України 289205117 штук простих іменних акцій або 78,29% акцій ПАТ «Центренерго».
10 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Комісії із заявою про участь у конкурсному відборі на посаду Генерального директора ПАТ «Центренерго» та подав необхідні документи.
Водночас ОСОБА_1 як кандидат на посаду керівника Товариства, конкурсний відбір на яку оголошено рішенням Комісії, вважає таке рішення протиправним з мотивів, про які зазначено вище, у зв'язку з чим звернувся з цим позовом до суду. 
ОСОБА_3 заявив самостійні вимоги на предмет спору як акціонер ПАТ «Центренерго», позаяк вважає, що проведення конкурсного відбору на посаду Генерального директора Товариства на підставі рішення Комісії від 15 лютого 2016 року, як і утворення цієї Комісії при Комітеті з призначення керівників особливо важливих для економіки підприємств з проведення конкурсного відбору на посаду голови правління ПАТ «Центренерго» суперечить Статуту Товариства та положенням як Закону № 185-V, так і Закону України від 17 вересня 2008 року № 514-VI «Про акціонерні товариства» (далі - Закон № 514-VI). 
Задовольняючи позовні вимоги частково, суди попередніх інстанцій виходили з такого, що оскільки державі не належить 100% акцій ПАТ «Центренерго», то в питаннях діяльності та управління цим акціонерним товариством необхідно керуватися Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом № 514-VI та безпосередньо установчими документами Товариства, а не лише Законом № 185-V та Порядком № 777 як вважає  відповідач.
З посиланням на положення частини другої статті 3, пункту 1 частини першої статті 25, частини першої статті 32, статті 33, частини першої статті 58 Закону №  514-VI, а також на положення пунктів 10.1, 10.4, 10.5 Статуту та пункти 2.1, 3.1 Положення про виконавчий орган ПАТ «Центренерго», затвердженого загальними зборами акціонерів Товариства 25 квітня 2014 року (протокол №1) суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що призначення керівника виконавчого органу ПАТ «Центренерго», на час прийняття спірного рішення і вчинення оскаржуваних дій, мало б відбуватися в передбаченому Законом № 514-VI порядку та чинної на той час редакції Статуту ПАТ «Центренерго» шляхом прийняття рішення загальними зборами Товариства, до яких мали б бути включеними представники держави, які мають право голосу, зокрема, щодо призначення керівника Виконавчого органу Товариства у порядку, визначеному Законом № 185-V та Постановою № 678. 
Суди погодилися з тим, що Товариство у розумінні пунктів 1, 2 Порядку № 777 має статус підприємства особливо важливого сектору економіки з огляду на вартість його активів та розміру частки держави в цьому підприємстві, тому аргументи третьої особи стосовно відсутності підстав для застосування Порядку № 777 при обранні керівника Товариства суди розцінили як безпідставні. Разом з тим, застосування Порядку № 777 до спірних відносин, на думку судів, мало б відбуватися з дотриманням Законі № 514-VI та № 185-V. 
Проаналізувавши склад Комісії, утвореної згідно зі спірним наказом Міністерства від 12 лютого 2016 року № 235, суди констатували, що у ній відсутні представники ФДМ, як суб'єкта управління корпоративними правами держави в цьому Товаристві. У зв'язку з цим суди зазначили, що належність складу Комісії є умовою законності проходження кожного з етапів конкурсного відбору, тому формування її складу має відбуватися виключно з дотриманням вимог Порядку №  777 і забезпечувати участь всіх осіб, в тому числі представників відповідних суб'єктів управління та незалежних недержавних експертів, з метою проведення ефективного, об'єктивного та справедливого конкурсного відбору на засадах професійності та спеціалізації, що є ключовим при обранні особи на посаду керівника підприємства зі статусом особливо важливого для економіки держави. З огляду на те, що цієї вимоги, на думку судів, дотримано не було, позовні вимоги ОСОБА_1 у цій частині є обґрунтованими. 
Також суди зазначили, що відповідно до редакції Статуту ПАТ «Центренерго» від 22 липня 2016 року Наглядова рада є органом товариства, що здійснює захист прав акціонерів, і в межах компетенції, визначеної Статутом та чинним законодавством, контролює та регулює діяльність Дирекції. На думку судів, віднесення компетенції щодо обрання Генерального директора Товариства від загальних зборів акціонерів (пряме управління питаннями товариства, як було передбачено попередньою редакцією Статуту) до Наглядової ради (опосередковане управління) не позбавляє у повній мірі міноритарного акціонера права участі в управлінні господарським товариством, що, як зазначили суди, також є підставою вважати, що оспорюваними рішеннями та діями зачіпаються права третьої особи із самостійними вимогами.
Окрім того суди зазначили, що відповідач призначив конкурсний відбір на посаду Голови правління ПАТ «Центренерго», тоді як в попередній, так і в новій редакції Статуту ПАТ «Центренерго» передбачено, що керівництво поточною діяльністю Товариства здійснює колегіальний Виконавчий орган товариства - Дирекція товариства. При цьому очолює та керує діяльністю колегіального виконавчого органу товариства - Голова Виконавчого органу товариства - Генеральний директор товариства. Тобто як в попередній, так і в чинній редакції Статуту ПАТ «Центренерго» у Виконавчому органі Товариства не передбачено такої посади як Голова правління, зокрема, відсутній орган управління Товариством - Правління товариства. З наведених мотивів суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що рішення Комісії з проведення конкурсного відбору на посаду Голови правління ПАТ «Центренерго», яке оформлено протоколом № 1 від 15 лютого 2016 року, також є протиправним. 
Колегія суддів при прийнятті постанови виходить з такого.
Згідно з частинами другою, третьою статті 22 ГК суб'єктами господарювання державного сектора економіки є суб'єкти, що діють на основі лише державної власності, а також суб'єкти, державна частка у  статутному капіталі яких перевищує п'ятдесят відсотків чи становить величину, яка забезпечує державі право вирішального впливу на господарську діяльність цих суб'єктів. 
Повноваження суб'єктів управління у державному секторі економіки - Кабінету Міністрів України, міністерств, інших органів влади та організацій щодо суб'єктів господарювання визначаються законом. 
Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 185-V управління об'єктами державної власності - здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.
Відповідно до положень частини першої статті 3 Закону № 185-V до об'єктів управління державної власності належать, зокрема, корпоративні права, що належать державі у статутних капіталах господарських організацій (далі - корпоративні права держави).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону № 185-V управління господарськими організаціями, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, здійснюється суб'єктами управління об'єктами державної власності шляхом визначення повноважних представників держави. 
За частиною четвертою цієї статті функції з управління корпоративними правами держави виконуються відповідно до цього Закону безпосередньо, без скликання зборів акціонерів, Кабінетом Міністрів України, Фондом державного майна України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності, уповноваженими органами управління в разі, якщо корпоративні права держави становлять 100 відсотків у статутному капіталі господарської організації.
Відповідно до пункту 8 частини першої статті 2 Закону № 514-VI корпоративні права - сукупність майнових і немайнових прав акціонера - власника акцій товариства, які випливають з права власності на акції, що включають право на участь в управлінні акціонерним товариством, отримання дивідендів та активів акціонерного товариства у разі його ліквідації відповідно до закону, а також інші права та правомочності, передбачені законом чи статутними документами. 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону № 514-VI акціонерами товариства визнаються фізичні і юридичні особи, а також держава в особі органу, уповноваженого управляти державним майном, або територіальна громада в особі органу, уповноваженого управляти комунальним майном, які є власниками акцій товариства.
Згідно з частиною другою статті 3 Закону № 514-VI управління акціонерними товариствами, у статутних капіталах яких є корпоративні права держави або територіальної громади, здійснюється з урахуванням особливостей, визначених законом.
У пункті 1 частини першої статті  25 Закону № 514-VI передбачено, що кожною простою акцією акціонерного товариства її власнику - акціонеру надається однакова сукупність прав, включаючи права на участь в управлінні акціонерним товариством.
За змістом частини першої статті 32 та статті 33 Закону № 514-VI загальні збори є вищим органом акціонерного товариства і можуть вирішувати будь-які питання діяльності акціонерного товариства. 
Виконавчий орган акціонерного товариства, згідно з частиною першою статті 58  Закону № 514-VI, здійснює управління поточною діяльністю товариства.
За частиною першою статті 59 Закону № 514-VI кількісний склад виконавчого органу, порядок призначення його членів визначаються статутом товариства. Порядок скликання та проведення засідань колегіального виконавчого органу встановлюється статутом або положенням про виконавчий орган акціонерного товариства. 
Згідно з підпунктом «г» пункту 18 частини другої статті 5 Закону №185-V здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає порядок конкурсного відбору керівників суб'єктів господарювання державного сектору економіки.
На виконання зазначеного законодавчого положення уряд постановою від 3 вересня 2008 року №777 затвердив згаданий Порядок. Відповідно до пункту 1^2 цієї постанови рішення про необхідність проведення конкурсного відбору для призначення керівника суб'єкта господарювання державного сектору економіки приймається міністерством, Фондом державного майна, іншим органом, що здійснює управління об'єктами державної власності, крім призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства (підприємства, вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності перевищує 2 млрд. гривень або річний розмір чистого доходу якого перевищує 1,5 млрд. гривень, банку, у статутному капіталі якого держава володіє часткою понад 75 відсотків).
Призначення керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, та керівника особливо важливого для економіки підприємства, зазначеного в абзаці першому цього пункту, здійснюється виключно за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку, затвердженого цією постановою.
Відповідно до пунктів 22-23 Порядку № 777 для визначення претендентів на посади керівників особливо важливих для економіки підприємств з числа кандидатур, відібраних відповідно до абзаців п'ятого - двадцять шостого пункту 20 цього Порядку, Мінекономрозвитку утворює комітет з призначення.  
До складу комітету з призначення включаються віце-прем'єр-міністр України згідно з визначеним Кабінетом Міністрів України розподілом повноважень, до компетенції якого належать питання функціонування та розвитку автомобільного, залізничного, авіаційного, морського і річкового, міського електричного транспорту, поштового зв'язку, управління паливно-енергетичним комплексом, охорони навколишнього природного середовища, геологічного вивчення та раціонального використання надр, безпеки використання ядерної енергії, Міністр Кабінету Міністрів України, Міністр економічного розвитку і торгівлі, Міністр фінансів, Міністр регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства, Міністр інфраструктури, Міністр енергетики та вугільної промисловості, Міністр аграрної політики та продовольства, Міністр юстиції або їх заступники, вісім незалежних недержавних експертів, кандидатури яких погоджуються Кабінетом Міністрів України, та незалежний недержавний експерт - фахівець з добору персоналу, який входив до складу комісії з конкурсного відбору відповідного підприємства при комітеті з призначення. 
До участі у засіданні комітету з призначення запрошується представник відповідного суб'єкта управління та Фонду державного майна.
Положення про комітет з призначення затверджується Мінекономрозвитку.
Комітет з призначення за пропозиціями суб'єкта управління розглядає на своєму засіданні кандидатури, відібрані та подані відповідно до абзаців п'ятого - двадцять шостого пункту 20 цього Порядку, та подану ними конкурсну документацію.
Рішення комітету з призначення оформляється протоколом, який підписується головуючим на засіданні.
Згідно з пунктом 24 Порядку № 777 Міністр економічного розвитку і торгівлі на підставі рішення комітету з призначення вносить Кабінету Міністрів України пропозиції щодо погодження кандидатури претендента на посаду керівника особливо важливого для економіки підприємства. 
За змістом пункту 25 Порядку № 777 до подання щодо погодження кандидатури на посаду керівника підприємства, що має стратегічне значення для економіки та безпеки держави і вартість активів якого за даними останньої фінансової звітності або річний розмір чистого доходу якого перевищує 200 млн. гривень, або пропозиції щодо погодження кандидатури претендента на посаду керівника особливо важливого для економіки підприємства додаються: 1) проект рішення Кабінету Міністрів України про погодження кандидатури, завізований керівником суб'єкта управління; 2) протокол засідання комісії та/або комітету з призначення; &?к;…&?а;.
Відповідно до пункту 21 частини першої статті 6 Закону № 185-V уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління корпоративними правами держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 185-V управління господарськими організаціями, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, здійснюється суб'єктами управління об'єктами державної власності шляхом визначення повноважних представників держави. Із повноважним представником держави укладається договір доручення.
На виконання наведених положень Кабінет Міністрів України своєю постановою від 30 жовтня 2014 року № 678 затвердив Порядок надання і погодження завдань на голосування представникам держави на загальних зборах та засіданнях наглядової ради господарського товариства, у статутному капіталі якого є корпоративні права держави.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 678 суб'єкти управління об'єктами державної власності (далі - суб'єкти управління) видають наказ про затвердження завдань на голосування не пізніше ніж за 15 днів до дати проведення загальних зборів або засідання наглядової ради, у разі включення до завдання питань щодо кандидатів до складу органів товариства - не пізніше ніж за чотири дні до дати проведення загальних зборів господарського товариства або засідання наглядової ради.
За пунктом 4 Порядку № 678 суб'єкти управління у наказах, зазначених у пункті 2 цього Порядку, щодо господарського товариства, яке включене до переліку об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 р. № 83 &?а;…&?т;, передбачають, що такі накази набирають чинності одночасно з розпорядженням Кабінету Міністрів України про їх погодження у разі включення до порядку денного питань: &?г;…&?н; обрання та відсторонення керівника виконавчого органу, членів наглядової ради та членів колегіального виконавчого органу, обрання особи, яка тимчасово здійснюватиме повноваження голови виконавчого органу. 
У справі встановлено, що 78,29% корпоративних прав ПАТ «Центренерго» належать державі. Суб'єктом управління цими корпоративними правами (до того, як їх передано ФДМ) було Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. З 29 лютого 2016 року суб'єктом управління корпоративними правами є ФДМ, якому передано підтверджуючі документи на 289205117 штук простих іменних акцій (78,28 % акцій Товариства).
В аспекті спірних відноси колегія суддів вважає за необхідне  звернути увагу на те, що ПАТ «Центренерго», у розумінні положень статті 22 ГК, є суб'єктом  господарювання державного сектора економіки та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 4 березня 2015 року № 83 (посилання на яку є у пункті 4 Порядку № 678) належить до об'єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави. З урахуванням вимог пункту 1^2 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2008 року № 777 призначення керівника такого підприємства повинно здійснюватися лише за результатами конкурсного відбору відповідно до Порядку № 777.
За правилами пункту 24 Порядку № 777 кандидатура на посаду керівника Товариства підлягає затвердженню Кабінетом Міністрів України, так само як і наказ ФДМ (як суб'єкта управління корпоративними правами держави у цьому Товаристві) про затвердження завдання на голосування представнику держави на голосування на Загальних зборах Товариства відповідно до пункту 4 Порядку №  678.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача, що обидві процедури, визначені Порядком № 777 та Порядком № 678, не є взаємовиключними чи такими, що суперечать одна одній. Встановлений у них порядок управління корпоративними правами держави у господарських організаціях є узгодженим і спрямований на те, щоб реалізувати право держави як власника таких прав з метою задоволення державних і суспільних потреб. 
Задовольняючи позовні вимоги третьої особи суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, що утворивши Комісію для проведення конкурсу на посаду голови правління ПАТ «Центренерго» Міністерство у такий спосіб вирішило обрати керівника цього Товариства без участі його акціонерів та всупереч установчим документам Товариства та положенням Закону № 514-VI. Такий висновок є поспішним і ґрунтується на помилковому розумінні положень Закону № 185-V, а також положень Порядку № 777 та Порядку № 678. Конкурс на відбір кандидата на керівника суб'єкта господарювання державного сектору економіки є лише передумовою для прийняття відповідного рішення загальними зборами Товариства, відповідно на цьому етапі (конкурсного відбору керівника) права та інтереси ОСОБА_2 як акціонера Товариства не порушено. 
Крім того, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржені рішення Міністерства та Комісії не є актами індивідуальної дії і їх видання не зачіпає конкретних прав ОСОБА_1 як претендента на керівника Товариства, так і ОСОБА_2 як акціонера цього Товариства. Наведені ними аргументи не доводять існування реального негативного впливу на їхні конкретні права чи інтереси від видання оскарженого рішення Міністерства та Комісії, що унеможливлює застосування обраного ними юрисдикційного способу визнання цих актів незаконними.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з частиною третьою статті 351 КАС неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Підсумовуючи наведене, оскільки висновки судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що постановлені ними рішення підлягають скасуванню з прийняттям нового - про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України задовольнити. 
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 6 вересня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 1 листопада 2016року у цій справі скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та вимог ОСОБА_2 до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України - відмовити в повному обсязі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                М. І. Смокович          

Судді                                                                                           О. В. Білоус

                                                                                          Т. Г. Стрелець