ПОСТАНОВА
Іменем України

25 липня 2018 року 
Київ
справа № 632/1929/16-а
провадження № К/9901/21113/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,
розглянувши у письмовому провадженні в касаційній інстанції справу 
за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Слюсара Віталія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції України на ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року, постановлені у складі судді-доповідача Донець Л. О., 
в с т а н о в и в :
У вересні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Полтава Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Слюсара Віталія Юрійовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Первомайський міськрайонний суд Харківської області постановою від 2 листопада 2016 року позов задовольнив.
Додатковою постановою від 1 грудня 2016 року Первомайський міськрайонний суд Харківської області стягнув з Управління патрульної поліції у м. Полтава за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 551,20 гривень.
Департамент патрульної поліції України оскаржив указані рішення в апеляційному порядку.
Суддя-доповідач Харківського апеляційного адміністративного суду від 10 січня 2017 року відмовив у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та залишив без руху апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року з підстав її невідповідності вимогам частини шостої статті 187 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, в частині необхідності надання документу про сплату судового збору. Апелянтові надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Також ухвалою від 10 січня 2017 року суддя-доповідач Харківського апеляційного адміністративного суду залишив без руху апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на додаткову постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року, пославшись на незрозумілість вимог апелянта до суду апеляційної інстанції. Апелянтові надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали.
Копії ухвал від 10 січня 2017 року вручено апелянтові 17 січня 2017 року.
Ухвалою від 1 лютого 2017 року суддя-доповідач Харківського апеляційного адміністративного суду повернув апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року з підстав невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
Також ухвалою від 1 лютого 2017 року суддя-доповідач Харківського апеляційного адміністративного суду повернув апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на додаткову постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року з підстав невиконання апелянтом вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати його рішення про повернення апеляційних скарги та направити справу для продовження розгляду.
Заперечень (відзивів) на касаційну скаргу не надійшло.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 159 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Як уже зазначено, залишаючи без руху апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року, суддя-доповідач апеляційного суду виходив із її невідповідності вимогам частини шостої статті 187 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, в частині необхідності надання документу про сплату судового збору. 
Верховний Суд вказує на помилковість такого висновку.
Як убачається з матеріалів справи, предметом цього спору є постанова у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі частини другої статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Частиною четвертою статті 288 КУпАП визначено, що особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Визначальним у цій нормі є припис (веління) про те, що у разі незгоди і оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення особа, яка її оскаржила, не обтяжується обов'язком сплачувати платіж, який належить сплачувати на загальних підставах.
У частині четвертій статті 288 КУпАП видом платежу, від якого звільняються особи, що оскаржують постанову про накладення адміністративного стягнення, встановлено державне мито. На час виникнення спірних правовідносин за звернення до суду у випадку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державного управління сплачують інший вид платежу - судовий збір, правові засади справляння якого, платники, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, встановлені Законом України «Про судовий збір».
За Декретом Кабінету Міністрів України від 21 січня 1993 року № 7-93 «Про державне мито» в редакцій, чинній до набрання чинності Законом України «Про судовий збір», державне мито справлялося із: 1) позовних заяв, заяв (скарг) у справах окремого провадження, з апеляційних скарг на рішення судів і скарг на рішення, що набрали законної сили. Цей нормативний акт не містив положень про сплату державного мита як особою, щодо якої винесено постанову про накладення адміністративного стягнення, так і органом (посадовою) особою, яка прийняла таку постанову.
11 листопада 2011 року набрав чинності Закон України «Про судовий збір», який із цієї дати не припинив дію законодавчих актів, які передбачали пільгу щодо сплати судового збору за подання заяви про розгляд в порядку адміністративного судочинства окремих видів рішень органів державної влади, як-то правила частини четвертої статті 288 КУпАП, або обмежив можливість прийняття таких актів у майбутньому.
Таким чином, у справах про оскарження постанов у справах про адміністративне правопорушення позивач звільняється від сплати судового збору. 
У випадку незгоди із судовим рішенням, прийнятим за наслідками розгляду справи цієї категорії, позивач вправі оскаржити його в апеляційному порядку. Однаковою мірою це стосується й відповідача у спірних правовідносинах, оскільки він як рівноправна сторона в адміністративній справі також має право на апеляційне/касаційне оскарження судового рішення.
Необхідними умовами для обчислення та сплати судового збору за подання апеляційної/касаційної скарги у цій категорії справ є встановлення і віднесення предмета оскарження до об'єктів справляння судового збору; ставка цього платежу, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги. Розгляд позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення провадиться з урахуванням положень статей 287, 288 КУпАП, які передбачають звільнення від сплати платежу за судовий перегляд цих рішень. Норми Закону України «Про судовий збір» не містять положень щодо підстав, умов, розміру та порядку сплати судового збору за подання позовної заяви на постанову про накладення адміністративного стягнення, а відтак і за подання апеляційної/касаційної скарги.
Таким чином, у разі звернення особи до суду з позовом щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу, судовий збір у порядку та розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», не сплачується. При цьому позивачі у таких справах звільняються від сплати судового збору і при оскарженні судових рішень у апеляційному чи касаційному порядку.
У зв'язку з цим за подання позивачем або відповідачем - суб'єктом владних повноважень апеляційної/касаційної скарги на рішення адміністративного суду у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір у поряду і розмірах, встановлених Законом України «Про судовий збір», сплаті не підлягає.
Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 грудня 2016 року № 21-1410а16 та постанові від 31 січня 2017 року №298/1232/15-а.
Відтак, помилковим є висновок судді-доповідача суду апеляційної інстанції про невідповідність апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року вимогам частини шостої статті 187 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, що потягнуло залишення апеляційної скарги без руху та подальше її безпідставне повернення.
Більше того, як убачається з матеріалів справи, 27 січня 2017 року, тобто в межах установленого судом апеляційної інстанції десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги, апелянт засобами поштового зв'язку направив на адресу суду апеляційної інстанції пакет документів на виконання ухвали від 10 січня 2017 року, зокрема, платіжне доручення про сплату судового збору від 5 грудня 2016 року № 5145 на суму 606,32 гривень.
За правилами обчислення процесуального строку, визначеними статтею 103 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення позовна заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здано на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв'язку.
Однак, суд апеляційної інстанції не врахував час, необхідний для поштового перебігу, та передчасно постановив ухвалу про повернення апеляційної скарги.
Щодо оскарження ухвали судді-доповідача Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року про повернення апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на додаткову постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року, суд касаційної інстанції виходить з такого.
З матеріалів справи вбачається, що дійсно, оскарження додаткової постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року відбулося шляхом подання Департаментом патрульної поліції Національної поліції України через суд першої інстанції доповнення до апеляційної скарги на постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 2 листопада 2016 року, і це доповнення, після його надходження до апеляційного суду, зареєстровано як нова апеляційна скарга й передана раніше визначеному складу суду.
При цьому назване доповнення, окрім вимог до суду апеляційної інстанції про скасування додаткової постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року, містило й вимоги про скасування постанови цього суду від 2 листопада 2016 року, що створило ситуацію повторного апеляційного оскарження цією ж особою того ж судового рішення.
Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для залишення без руху цієї скарги з підстав її невідповідності вимогам статті 187 КАС України в редакції, яка була чинна на час ухвалення оскаржуваних судових рішень, зокрема пункту 3 частини другої цієї статті.
Разом із цим, як вже зазначено, в межах установленого судом апеляційної інстанції десятиденного строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме 27 січня 2017 року, апелянт засобами поштового зв'язку направив на адресу суду апеляційної інстанції пакет документів. До цього поштового відправлення додано належним чином оформлену апеляційну скаргу на додаткову постанову Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 1 грудня 2016 року.
Відтак, у цьому випадку апеляційний суд аналогічно не врахував час, необхідний для поштового перебігу, та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги.
За такого правового регулювання та обставин справи суд апеляційної інстанції допустив порушення процесуального права, що призвело до постановлення незаконних ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. 
Приписами підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» цього Кодексу обумовлено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Частиною першою статті 353 цього ж Кодексу закріплено, що підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконних ухвал, які перешкоджають подальшому провадженню у справі, касаційна скарга підлягає задоволенню, а згадані судові рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341,  345,  349,  353,  355,  356,  359 КАС України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції України задовольнити.
Ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 1 лютого 2017 року у справі № 632/1929-16-а скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 

Судді                                                                                                    О. В. Білоус

                                                                                                    Т. Г. Стрелець