Постанова
Іменем України 
 
02 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 205/5623/16-ц
 
провадження № 61-14204св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач),  Журавель В. І., Крата В. І., 
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_4,
відповідач - Міністр закордонних справ України,
третя особа - Надзвичайний і Повноважний Посол Німеччини в Україні доктор ОСОБА_5,
  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Ленінського районного суду  м. Дніпропетровська від 25 липня 2016 року у складі судді Федченко В. М. та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Бараннік О. П., Посунся Н. Є., Максюти Ж. І.,
 
                                                            ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду                      м. Дніпропетровська з позовом до Міністра закордонних справ України, третя особа - Надзвичайний і Повноважний Посол Німеччини в Україні доктор ОСОБА_5, про вжиття заходів щодо відновлення порушених прав шляхом стягнення грошових коштів.
 
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня                   2016 року позовну заяву разом з доданими до неї матеріалами повернуто                 ОСОБА_4 для подання до належного суду. 
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач пред'явив позов до відповідача як до фізичної особи, місце проживання чи місце перебування якого у встановленому законом порядку у Ленінському районі м. Дніпропетровська не зареєстровано.  
 
Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада                2016 року ухвала Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня                   2016 року залишена без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції постановив ухвалу, яка відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права.
 
У грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада                2016 року, просив їх скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
 
Касаційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувані судові ухвали є незаконними, оскільки постановлені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Вважає, що зміст його позовної заяви дає підстави для висновку про те, що ним подано позов до відповідача не як до фізичної особи, а як до юридичної особи - Міністерства закордонних справ України. Звертаючись до суду з цим позовом, він указав відповідача, маючи на увазі його представництво у                                        м. Дніпропетровську, до якого ним було надіслано відповідні запити. Проте, зазначене залишилося поза увагою судів.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Ленінського районного суду                                      м. Дніпропетровська. 
 
У лютому 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшли заперечення Міністра закордонних справ України на касаційну скаргу, подані представником Міністерства закордонних України Конишевим Д. В., які мотивовані тим, що оскаржувані судові ухвали є законними і обґрунтованими, постановлені відповідно до вимог чинного законодавства України без порушень норм матеріального та процесуального права.
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року  № 2147-VIII   «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу  України,  Кодексу  адміністративного  судочинства  України   та   інших законодавчих актів»  касаційні скарги  (подання)   на   судові    рішення   у цивільних справах,   які    подані   і    розгляд    яких   не   закінчено   до  набрання   чинності  цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК Українисудом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
16 березня 2018 року вказану справу передано до Верховного Суду.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК Українипровадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, вирішення справи.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
 
Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України в редакції чинній на час звернення з позовом, позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.
 
Згідно зі статтею 115 ЦПК України в редакції чинній на час постановлення оскаржуваної ухвали, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.
 
Суди встановили, що 12 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Міністра закордонних справ України і просив ужити заходи щодо відновлення його порушених справ. Як на підставу звернення з цим позовом ОСОБА_4 посилався на порушення відповідачем його прав під час перебування за кордоном на території Республіки Польща та Німеччини з метою визначення йому статусу біженця.
 
Встановивши, що ОСОБА_4 відповідачем у справі визначив саме Міністра закордонних справ України і зазначив його адресу:  Михайлівська площа, 1,                   м. Київ,  суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що справа не підсудна Ленінському районному суду м. Дніпропетровська, а позовна заява підлягає поверненню позивачеві для подання до належного суду.
 
Оскаржувані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права.
 
Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно застосування норм матеріального та процесуального права, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами першої та апеляційної інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.
 
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали суду апеляційної інстанції - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
                                                    ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Ленінського районного суду  м. Дніпропетровська від 25 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 10 листопада                 2016 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  

Судді:                                                                                                Н. О. Антоненко  
 
                                                                                                           В.  І.  Журавель
                                                                                                           
                                                                                                           В.  І.  Крат