ПОСТАНОВА
Іменем України

01 серпня 2018 року 
Київ
справа №811/867/13-а
адміністративне провадження №К/9901/3136/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Пасічник С.С.,
суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу за касаційною скаргою Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду у складі головуючого судді Притули К.М. від 27 серпня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Головко О.В., суддів: Сухарова А.В., Троянова А.С. від 27 березня 2014 року у справі №811/867/13-а за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи ОСОБА_2 до Маловисківської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
У березні 2013 року суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Маловисківської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової служби про скасування податкових повідомлень-рішень.
В обґрунтування позовних вимог позивачем вказано на безпідставність висновків акта перевірки про неоприбуткування та невідображення ним в податковій звітності та інших документах коштів в сумі 271  912, 10 грн., отриманих від ТОВ «Бренд-Груп» готівкою, оскільки усі розрахунки проводились виключно в безготівковій формі, а також про непов'язаність з його підприємницькою діяльністю витрат на оренду приміщення у ХОО Всеукраїнської профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту в сумі 9  870, 00 грн.
Постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року позовні вимоги задоволено. Визнано протиправними і скасовано податкові повідомлення-рішення Маловисківської міжрайонної державної податкової інспекції Державної податкової служби від 07 березня 2013 року №00000591710 №0000601710, №0000611710.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідачем не доведено неоприбуткування та невключення позивачем до складу валових доходів за 2011 рік суми, отриманої від ТОВ «Бренд Груп» готівкою у розмірі 271  912, 10 грн., оскільки квитанції за номерами від 10 до 70 за період з 10 січня 2011 року по 16 грудня 2011 року включно не мають відношення до його підприємницької діяльності. Крім того, суд прийшов до висновку, що доводи відповідача щодо включення позивачем до витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, витрат, не пов'язаних із здійсненням підприємницької діяльності в сумі 9  870,  00 грн., є лише припущенням, оскільки у акті перевірки відсутні обґрунтування щодо використання орендованого приміщення не у господарській діяльності. 
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року скасовано. Позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 07 березня 2013 року №0000591710 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 9  870, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2  467, 50 грн. У задоволені позову в іншій частині відмовлено.
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що висновки податкового органу про завищення позивачем витрат на суму 9  870, 00 грн. у зв'язку з включенням до таких витрат сум орендної плати за приміщення ХОО Всеукраїнської профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту, яке використовувалось ФОП ОСОБА_2 у 2011 році, є необґрунтованими, оскільки податковим органом не доведено використання орендованого приміщення поза межами господарської діяльності. В іншій частині позовних вимог суд апеляційної інстанції дійшов висновку про їх необґрунтованість.
Не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач звернувся до суду з касаційною скаргою, в якій, з урахуванням поданих уточнень, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог та рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Доводи касаційної скарги з приводу безпідставного задоволення позову в оскаржуваній частині рішення суду апеляційної інстанції зводяться до констатації факту включення позивачем до складу витрат, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, витрат по оренді приміщення, що не пов'язана з його господарською діяльністю, чим порушено пункти 177.1, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 квітня 2014 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
У визначені ухвалою строки заперечення на касаційну скаргу не надходили.
В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України й протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача Пасічник С.С., суддів Васильєвої І.А., Юрченко В.П.
Переглянувши рішення суду апеляційної інстанції в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права в частині задоволених позовних вимог, Верховний Суд дійшов висновку про відмову в задоволенні касаційної скарги.
Встановлено, що за результатами позапланової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 з питань дотримання вимог податкового законодавства з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2012 року відповідачем складено акт від 22 лютого 2013 року №55/1710/НОМЕР_1, яким встановлено порушення ФОП ОСОБА_2: - підпункту 49.18.5 пункту 49.18 статті 49, пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України - не подано податкову декларацію про доходи за 2010 рік та несвоєчасно подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2011 рік; - пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України - порушено порядок ведення книги обліку доходів і витрат; - пунктів 177.2, 177.4 статті 177 Податкового кодексу України - занижено суму чистого доходу; - підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України - не подано податкову декларацію з податку на додану вартість; - пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183 Податкового кодексу України - перевищено встановлені норми від здійснення операцій з постачання товарів, робіт, послуг; - абзацу 3 статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» - не оприбутковано готівку.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 07 березня 2013 року : - №0000591710, яким ФОП ОСОБА_2 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на доходи фізичних осіб» за основним платежем на суму 45  836, 59 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 12  140, 15 грн.; - №0000601710, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем «податок на додану вартість» за основним платежем на суму 41  100, 00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями на суму 10  615, 00 грн.; - №0000611710, яким до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафну санкцію у розмірі 1  359 560, 50 грн.
Згідно із пунктом 177.2 статті 177 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
До переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу (пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України).
Положеннями пункту 138.1 статті 138 Податкового кодексу України передбачено, що витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.
Згідно із пунктом 138.2 статті 138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.
Не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку (підпункт 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України).
Таким чином, для цілей визначення оподатковуваного доходу фізичної особи від зайняття підприємницькою діяльністю законодавством передбачено, що до складу витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходів, належать витрати, які виникають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) та здійснюються в межах господарської діяльності платника податку.
Надаючи оцінку обґрунтованості висновків податкового органу та правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 07 березня 2013 року №0000591710 в частині збільшення грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем в сумі 9  870, 00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 2  467, 50 грн., суд апеляційної інстанції виходив того, що орендоване у ХОО Всеукраїнської профспілки працівників сфери бухгалтерського обліку та аудиту приміщення використовувалось позивачем у власній господарській діяльності, а тому витрати, понесені у зв'язку зі сплатою сум орендної плати, правомірно віднесено ним до витрат господарської діяльності. 
В свою чергу, податковим органом вказана обставина жодними належними доказами не спростована.
Враховуючи наведене та мотиви касаційної скарги, які не містять доводів щодо порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального чи встановлення обставин у справі з порушенням норм процесуального права, касаційний суд погоджується із висновком цього суду про те, що відповідачем - суб'єктом владних повноважень, на якого положеннями частини другої статті 71 КАС України (в редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) покладено обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, якщо він заперечує проти адміністративного позову, не доведено правомірності нарахування позивачу суми грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб та прийняття оскаржуваного рішення.
Згідно із частиною третьою статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Маловисківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області залишити без задоволення, а постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2013 року та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 березня 2014 року у справі №811/867/13-а - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник
І.А. Васильєва 
В.П. Юрченко,
Судді Верховного Суду