ПОСТАНОВА
Іменем України

05 липня 2018 року 
Київ
справа №760/9431/16-а
адміністративне провадження №К/9901/17198/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Мороз Л.Л.,
суддів:  Бучик А.Ю., Гімона М.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у касаційній інстанції адміністративну справу № 760/9431/16-а
за позовом ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області, третя особа - ОСОБА_2, про визнання протиправним та скасування рішення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва, прийняту 23 грудня 2016 року у складі судді Букіної О.М. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, прийняту 06 березня 2017 року у складі колегії суддів: головуючого судді Твердохліб В.А., суддів Бужак Н.П., Костюк Л.О.,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Солом'янського районного суду м.Києва з адміністративним позовом до Підволочиської селищної ради Тернопільської області (далі - Відповідач), третя особа: ОСОБА_2 (далі - Третя особа) про визнання протиправним та скасування рішення Відповідача від 08.06.2010 року №2603.
Постановою Солом'янського районного суду м.Києва від 02 листопада 2011 року адміністративний позов задоволено.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено  без задоволення, а постанову Солом'янського районного суду м.Києва         від 02 листопада 2011 року без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, постанову Солом'янського районного суду м.Києва від 02 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 р. у справі № 2а-5245/11 залишено без змін.
11 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Солом'янського районного суду м.Києва від 02 листопада 2011 року.
Ухвалою Солом'янського районного суду м.Києва від 14 квітня 2016 року заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повернуто заявникові, з підстав невиконання вимог ухвали про залишення заяви без руху.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а ухвалу Солом'янського районного суду м.Києва від 14 квітня 2016 року без змін.
23 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про перегляд постанови Солом`янського районного суду м.Києва від 02 листопада 2011 року за нововиявленими обставинами та просив скасувати вищезазначену постанову, а провадження у справі закрити.
Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 29 липня 2016 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами від 02 листопада 2011 року.
Ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 23 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови суду першої інстанції за нововиявленими обставинами від 02 листопада 2011 року закрито.
У касаційній скарзі ОСОБА_2 заявив вимогу про скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій.
В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.
Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги.
Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року,     адміністративний позов ОСОБА_1 до Підволочиської селищної ради Тернопільської області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Підволочиської селищної ради Тернопільської області від 08 червня 2010 року № 2603 задоволено.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, а постанову Солом'янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2013 року залишено без змін.
Отже, постанова Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопад 2011 року набрала законної сили 19 березня 2013 року.
11 березня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищезазначеної постанови, однак вказана заява була повернута ухвалою Солом`янського районного суду м.Києва від 14 квітня 2016 року.
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишено без змін.             
За приписами пункту 2 частини 1  статті 245 КАС України (у редакції, чинній на час вчинення спірних процесуальних дій)  підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Статтею 247 КАС України  встановлено, що заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом одного місяця після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини. При цьому заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої  статті 245 цього Кодексу, може бути подана не пізніше ніж через три роки з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо заява про перегляд за нововиявленими обставинами подана до адміністративного суду після закінчення трирічного строку з дня набрання     судовим рішенням законної сили, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причин пропуску цього строку.
Таким чином, ОСОБА_2, звернувшись 23 травня 2016 року до суду, пропустив трирічний строк для подання заяви про перегляд постанови суду за нововиявленими обставинами, оскільки останньою датою подання такої заяви  є 19 березня 2016  року.
Згідно ст.17 Закону «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують конвенцію та практику Суду як джерело права. ЄСПЛ у п.44 рішення у справі «Желтяков проти України» від 9.06.2011 року, заява №4994/04, зазначив: «Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження в якій було закінчено остаточним рішенням, у зв'язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя. Однак Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована в спосіб, сумісний з ст.6 Конвенції».
У рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява №24465/04, Євросуд зазначив:«Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст.6 конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії» [GC], №28342/95,  п.61, ECHR 1999-VII)». «Суд далі зауважив, що з матеріалів у справі не видно, що існували будь-які «вагомі та непереборні обставини», які могли б служити обгрунтованим поясненням того, чому остаточну судову постанову від 23 жовтня 2000 року було переглянуто та скасовано. Видається, що єдиною причиною була необхідність перегляду справи заявника у світлі іншого закону, а це означає, що такий перегляд був замаскованим оскарженням. Отже, Суд визнає, що в цій справі не було дотримано принципу юридичної визначеності».
Отже, виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, в провадженні за нововиявленими обставинами за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п.1 ст.6 Конвенції, а також ст.1 Першого протоколу до неї, оскільки у Позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.
Крім того, трирічний строк на звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є присічним, тобто таким, що не може бути поновлений. Так, за приписами національного законодавства після закінчення трирічного строку з дня набрання   судовим рішенням законної сили, адміністративний суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причин пропуску цього строку (ст.247 КАС України).
Суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, дійшов правильного висновку, що провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року за нововиявленими обставинами підлягає закриттю згідно вимог статті 247 КАС України.
Суд не приймає доводи заявника щодо процесуальних порушень, допущених при постановленні судових рішень по суті спору, оскільки вказані обставини не є підставою для відступлення від правила, передбаченого статті 247 КАС України, згідно з яким виключається провадження за нововиявленими обставинами, у разі пропуску строку звернення із заявою. Постанова Солом'янського районного суду м.Києва від 02 листопада 2011 року, з якою не погоджується заявник, не є предметом перегляду за цією касаційною скаргою.
Суд апеляційної інстанції ухвалив судове рішення, правильно застосувавши норми матеріального права та не допустивши порушень норм процесуального права, тому касаційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанцій - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 без задоволення.
Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 06 березня 2017 року у справі № 760/9431/16-а залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик
М.М. Гімон ,
Судді Верховного Суду