ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2018 року 
м. Київ

Справа №  922/2654/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:
Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України" - не з'явився,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор" - Іваненка Є.В.

Національна академія аграрних наук України - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України"

на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 (у складі колегії суддів: Медуниця О.Є. (головуючий), Білецька А.М., Гребенюк Н.В.) 

у справі за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національна академія аграрних наук України

про розірвання договору,

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України" (далі - ДП "ДГ" "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва НААН України) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор" (далі - ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор") про розірвання договору про спільну діяльність від 29.02.2008.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на п. 10.3 договору про спільну діяльність від 29.02.2008, який передбачає можливість дострокового розірвання договору з мотивів змін економічної ситуації в країні, безперспективності та недоцільності ведення спільного господарювання, та на наказ Національної академії аграрних наук України від 04.05.2017 №83, яким зобов'язано позивача припинити дію договору про спільну діяльність.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 23.10.2017 позов задоволено. Розірвано договір про спільну діяльність від 29.02.2008, укладений між ДП "ДГ" "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва НААН України та Товариством з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське товариство "Івашківський інкубатор" (правонаступником якого є ТОВ "Сільськогосподарське підприємство "Івашківський інкубатор").

Місцевий суд мотивував свої висновки тим, що позивачем доведено наявність погоджених сторонами у п. 10.3 договору підстав для його дострокового розірвання.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2017 скасовано. Прийнято нове рішення. В задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що позивач посилається на підстави, які можуть свідчити про недійсність договору про спільну діяльність від 29.02.2008, а не є підставою для його розірвання, що умовами договору про спільну діяльність від 29.02.2008 передбачено можливість його розірвання лише у двосторонньому порядку, а позивач не позбавлений можливості внести зміни в цей договір з метою підвищення розміру свого прибутку.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, 30.01.2018 ДП "ДГ" "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва НААН України звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 скасувати, а рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2017 - залишити в силі.

В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що апеляційний суд безпідставно не врахував, що п. 10.3 оспорюваного договору дає право позивачу на його розірвання з мотивів змін економічної ситуації в країні, безперспективності та недоцільності ведення спільного господарювання, не врахував наказ Національної академії аграрних наук України від 04.05.2017 №83, а також той факт, що прибуток позивача за договором про спільну діяльність від 29.02.2008 за 2008-2016 роки складає 16 832,58 грн, внести зміни в цей договір він позбавлений можливості з урахуванням Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №296.

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак позивач та третя особа не скористались передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією. Оскільки явка учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності зазначених представників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

29.02.2008 між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Івашківський інкубатор" (сторона-1) та ДП "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. Юр'єва Української академії аграрних наук (сторона-2) укладено договір про спільну діяльність (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання зусиль та матеріально-технічних ресурсів, в рамках чинного законодавства України, у відповідності до Статутів сторін, та за згодою Української академії аграрних наук, спільно діяти для досягнення спільної господарської мети без створення окремої юридичної особи, в тому числі, як то: розробка унікальної методики з ефективного використання сільськогосподарських земель при вирощувані різноманітних зелених насаджень та багаторічних рослин; вирощування та реалізація декоративних багаторічних рослин, а також рідкісних цінних вічнозелених та багаторічних рослин та дерев з ціллю дослідження, розробки методик поліпшення якісних показників рослин, удосконалення технологічних та агрономічних властивостей, а також виробництво та реалізація додаткової товарної рослинницької продукції, що зумовлено технологічними та агрономічними особливостями виробництва основної продукції; вирощування та реалізація культур тривалого циклу: багаторічних насаджень типу садів, плантацій тощо; отримання прибутку.

У п. 3.1 договору сторони дійшли згоди про те, що сторона-1 зобов'язується після підписання даного договору: приступити до виконання Програми робіт, визначених цим договором та протоколом до договору про спільну діяльність (додатки №1, №2); робити внески у спільну діяльність шляхом перерахування грошей на поточний рахунок спільної діяльності сторони-1, який відкривається нею в банку для розрахунків, пов'язаних з операціями в спільній діяльності; щорічно подавати стороні-2 інформацію про хід виконання спільних робіт згідно етапів, визначених Програмою робіт по даному договору (додаток №2); щорічно подавати на розгляд в Президію Української академії аграрних наук звіт про фінансово-господарські результати спільної діяльності та ін.

В п. 4.1 договору зазначено, що сторона-2 зобов'язується з моменту підписання даного договору, на підставі постанови Президії Української академії аграрних наук від 27.12.2007 (протокол №20), залучити до спільного використання у спільній діяльності:

необхідну земельну ділянку, загальною площею 50,1 га для виконання завдань та мети даного договору;

виконувати роботи, надавати послуги, здійснювати іншу діяльність, визначену у Протоколі до договору про спільну діяльність та Програмі робіт, залучаючи необхідних спеціалістів і працівників за окремими договорами за додаткову оплату (додатки №1, №2).

Відповідно до п. 5.1 договору керівництво спільною діяльністю (прийом на роботу спеціалістів, працівників, виконання програми робіт, тощо), а також ведення спільних справ (ведення бухгалтерського обліку спільного майна та податкового обліку результатів спільної діяльності окремо від бухгалтерського та податкового обліку своєї господарської діяльності) в межах цього договору покладається на сторону-1.

Згідно з п. 6.2 договору кожна із сторін зобов'язується для здійснення спільної господарської діяльності, зазначеної в цьому договорі, внести таку свою частку (внесок):

внеском сторони-1, наведеним у Програмі робіт, є 1 024 473,00 грн (п.  6.2.1 договору);

внеском сторони-2 є послуги та право користування земельною ділянкою, площею 50,1 га (додаток №3), що дорівнює у 2008 році 27 335,00 грн. Право користування земельною ділянкою, площею 50,1 га вноситься з моменту підписання договору про спільну діяльність (п. 6.2.2 договору).

В п. 6.3 договору сторони узгодили, що переоцінка та додаткові внески сторін у спільну діяльність, згідно з Програмою робіт, проводяться за згодою сторін щорічно, до 01 лютого.

Згідно з п. 7.1 договору грошові та інші майнові внески сторін, а також майно, створене або придбане сторонами в результаті їх спільної діяльності, становлять їхню спільну власність.

Відповідно до п. 8.2 договору прибуток від спільної підлягає розподілу між сторонами пропорційно їх участі (внеску) згідно з п. 6 на основі фінансових результатів спільної діяльності, які відображені в окремій бухгалтерській звітності, що веде сторона-1. Розрахунки по зобов'язаннях проводяться при завершенні технологічного циклу вирощування декоративних рослин (6-7 років), в залежності від темпів їх росту і якості за спільним рішенням сторін.

Порядок і терміни розподілу прибутку від спільної діяльності здійснюється сторонами за окремими угодами (п. 8.4 договору).

В п. 10.3 договору сторони дійшли згоди про те, що вони усвідомлюють, що їхня спільна діяльність здійснюється в складних економічних умовах нестабільного ринку, яка підвищує ступінь ризику їхньої діяльності, а тому сторони залишають за собою право на дострокове розірвання даного договору з мотиві змін економічної ситуації в країні, безперспективності та недоцільності ведення спільного господарювання, а також у разі неможливості здійснення цієї діяльності на принципах самоокупності та самофінансування. У цьому випадку, кожна із сторін зобов'язана не пізніше ніж за місяць, повідомити про свої наміри розірвання договору іншу сторону та обгрунтувати мотиви, що перелічені в абзаці першому цього пункту договору. Взаємовідносини припиняються шляхом складання окремої угоди або акту про розірвання цього договору.

Договір діє з моменту його підписання до 28.02.2038 (п. 10.1 договору).

18.04.2008 сторони підписали акт внеску в спільну діяльність, відповідно до якого позивач вносить в спільну діяльність строком на 30 років земельну ділянку, загальною площею 50,1 га, що розташована двома ділянками: земельна ділянка на восьмому полі насіннєвої сівозміни, площею 20,4247 га та земельна ділянка на сьомому полі насіннєвої сівозміни, площею 29,6754 га. Ділянка буде використана для лісових насаджень та догляду за ними, відповідно до програми робіт спільної діяльності.

04.05.2017 Національною академією аграрних наук України видано наказ №83 "Про вжиття заходів щодо покращення ефективності використання підприємствами, установами та організаціями мережі НААН землі і майна за результатами слухань Планів розвитку на 2017 рік", яким зобов'язано ДП "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва ім. В.Я.Юр'єва" припинити дію договору про спільну діяльність.

18.05.2017 позивач направив відповідачу лист №147 про дострокове розірвання договору про спільну діяльність від 29.02.2008 на підставі п. 10.3 договору та ст.  188 Господарського кодексу України, посилаючись, зокрема, на зміну вартості його внеску (земельної ділянки), зміну економічної ситуації в країні та недоцільність для позивача ведення спільної діяльності. Позивач в листі також вказав, що він є підприємством, яке підпорядковане НААН України, а отже, наказ №83 від 04.05.2017 є обов'язковим для виконання позивачем. До листа позивач додав угоду №12 про розірвання договору, для підписання.

У відповідь відповідач листом №88 від 13.06.2017 повідомив позивача про незгоду із розірванням договору, оскільки зміна нормативно- грошової оцінки земельної ділянки не є підставою для такого розірвання, а застосування п. 10.3 договору можливо лише за наявності згоди обох сторін договору.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивачем з даним позовом.

Відповідно до ст. 1130 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

За договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов'язання об'єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети (ч.1 ст.1132 ЦК України).

Згідно з ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. 

Зі змісту п. 10.3 вбачається право кожної із сторін договору на його дострокове розірвання у разі змін економічної ситуації в країні, безперспективності та недоцільності ведення спільного господарювання, а також у разі неможливості здійснення цієї діяльності на принципах самоокупності та самофінансування.

В силу наведених норм закону та умов договору про спільну діяльність позивач має право вимагати розірвання вказаного договору в судовому порядку.

Місцевий суд, надавши оцінку наявним у матеріалах справи доказам, встановив, що метою спільної діяльності є, зокрема, отримання прибутку, в той час як відповідно до наявної в матеріалах справи довідки за весь час спільної діяльності з відповідачем позивач отримав: у січні 2013 року - 2 221,19 грн, в лютому 2014 року - 1 952,03 грн, в грудні 2015 року - 3 476,65 грн, та січні 2017 року - 9 182,71 грн, що свідчить про недоцільність ведення спільного господарювання, враховуючи, що вартість внеску (земельної ділянки) позивача у спільну діяльність значно зросла, а тому і про наявність передбачених договором підстав для його розірвання.

Суд апеляційної інстанції наведеного не врахував, а тому дійшов помилкового висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Крім того, пославшись на можливість внесення позивачем змін до договору в частині визначення вартості внеску у зв'язку зі зміною нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, апеляційний суд не врахував, що позивач є державним підприємством, єдиним засновником якого є Національна академія аграрних наук України, тому укладення відповідної додаткової угоди щодо внесення змін до договору підлягає погодженню з Національною академією аграрних наук України, в той час як остання висловила свою однозначну позицію, обов'язкову для позивача, щодо припинення спірного договору.

При цьому апеляційний суд не врахував і порядку внесення змін до договору про спільну діяльність, передбаченого Порядком укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №296

Враховуючи, що сторони не досягли згоди щодо розірвання договору, в той час як договором передбачено безумовне право позивача на таке розірвання у випадках, зокрема, недоцільності ведення спільного господарювання, місцевий суд, встановивши доведеність позивачем недоцільності ведення спільного господарювання, дійшов правомірного висновку щодо наявності підстав для розірвання спірного договору в судовому порядку, а тому обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.

Разом з тим, місцевий суд в рішенні на обґрунтування підстав для розірвання договору про спільну діяльність безпідставно послався на те, що уклавши договір про спільну діяльність, позивач фактично передав своє право постійного користування земельною ділянкою відповідачу, оскільки наведені обставини не стосуються предмету спору щодо розірвання спірного договору оренди. Однак наведене не вплинуло на правомірність висновків суду першої інстанції по суті спору.

Згідно зі ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до ст. 312 ГПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

Враховуючи наведене, постанова суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державного підприємства "Дослідне господарство "Елітне" Інституту рослинництва імені В.Я. Юр'єва Національної академії аграрних наук України" задовольнити.

2. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.12.2017 у справі №  922/2654/17 скасувати.

3. Рішення Господарського суду Харківської області від 23.10.2017 у справі №  922/2654/17 залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя           І.С. Берднік

Судді          І.С. Міщенко

          В.Г. Суховий