Постанова
Іменем України                                                 
13 червня2018 року
м. Київ
 
справа № 212/7294/15-ц
провадження № 61-9320св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного          цивільного суду: 
головуючого -  Стрільчука В. А.,
суддів:               Олійник А. С.,                     Погрібного С. О.,
                           Ступак О. В. (суддя-доповідач), Усика Г. І.,                           
 
учасники справи: 
позивач -  ОСОБА_3,
відповідач - Криворізька міська рада
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Криворізької міської ради на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року у складі колегії суддів: Соколан Н. О., Бондар Я. М.,        Зубакової В. П.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2015 року ОСОБА_3  звернулася до суду із позовом до Криворізької міської ради про визнання  договору оренди землі недійсним.
 
Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 24 квітня 2014 року між нею та Криворізькою міською радою укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,3150 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Кривий Ріг. Зазначає, що цей договір підлягає визнанню недійсним, оскільки його укладено без проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є основною умовою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності.
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.
 
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на момент підписання договору оренди була відсутня нормативна грошова оцінка спірної земельної ділянки, а тому Криворізькою міською радою визначено нарахування та сплату орендної плати за землю на підставі Податкового кодексу України з урахуванням рішення міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу».
 
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено. Визнано договір оренди земельної ділянки площею 0,3150 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у м. Кривий Ріг, кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 24 квітня 2014 року між Криворізькою міською радою та ОСОБА_3, недійсним з моменту його укладення. Вирішено питання розподілу судових витрат.
 
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що при укладенні спірного договору оренди земельної ділянки нормативна грошова оцінка земельної ділянки, яка є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності, проведена з порушенням встановлених вимог та порядку, а тому договір оренди в цій частині суперечить принципам чинного законодавства.
 
У липні 2016 року Криворізька міська рада подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.  Зокрема, в касаційній скарзі заявник звертав увагу на те, що оренда плата за спірним договором оренди землі визначена на підставі Податкового кодексу України та рішення Криворізької міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу», яке є чинним, а тому відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження у зазначеній  цивільній справі, ухвалою цього ж суду від 21 грудня 2016 року справу призначено до судового розгляду.
 
15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон від 03 жовтня 2017 року), за яким судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд (стаття 388 ЦПК України).
 
У лютому 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду указану справу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно із частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
 
Судом встановлено, що 24 квітня 2014 року між сторонами у справі укладений договір оренди земельної ділянки площею 0,3150 га, що знаходиться за адресою:     АДРЕСА_1 у м. Кривий Ріг, кадастровий номер НОМЕР_2
 
Пунктом 7 договору оренди земельної ділянки передбачено, що річна орендна плата починаючи з 01 січня 2014 року вноситься орендарем виключно у грошовій формі незалежно від результатів діяльності орендаря у трикратному розмірі земельного податку, що встановлюється Податковим кодексом України з урахуванням рішення міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу» та становить 108 084,39 грн.
 
Відносини, пов'язані з орендою землі державної чи комунальної власності, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Податковим кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди земельної ділянки.
 
Згідно з частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
 
Орендна плата відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. 
 
Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що для визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності обов'язково проводиться та використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід (дохід, який можна отримати із землі як фактора виробництва залежно від якості та місця розташування земельної ділянки), визначений за встановленими та затвердженими нормативами (стаття 1 Закону України «Про оцінку земель»).
 
Отже, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати при укладенні договору оренди.
 
Відповідно до абзацу тринадцятого статті 1 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінказемельних ділянок - це капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
 
Частиною п'ятою статті 5 цього Закону передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. 
 
Згідно із частиноютретьою статті 201 ЗК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель тощо.
 
Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що нормативна грошова оцінка - конкретна вартісна характеристика, яка містить низку етапів, передбачених чинним законодавством. Зокрема, це прийняття уповноваженим органом влади рішення щодо проведення нормативної грошової оцінки земель, розробка технічної документації грошової оцінки спеціальною установою, погодження технічної документації органами влади, прийняття відповідною радою рішення про затвердження технічної документації.
 
На момент підписання спірного договору оренди  була відсутня нормативна грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки, а тому Криворізькою міською радою визначено нарахування та сплату орендної плати за землю на підставі Податкового кодексу України з урахуванням рішення міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу».
 
Рішенням міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу» затверджені та введені в дію з              01 січня 2014 року ставки податку за земельні ділянки на території міста, визначені відповідно до вимог статті 275 Податкового кодексу України, як для міста обласного значення з чисельністю населення від 500 до 1000 тисяч осіб. Вказаним рішенням затверджені та введені в дію з 01 січня 2014 року розміри коефіцієнтів диференціації ставки земельного податку за користування земельними ділянками певного функціонального використання та місцезнаходження в межах міста. Зокрема, для земельних ділянок, правовстановлюючі документи на які фактичними землекористувачами не оформлені, встановлено максимальний коефіцієнт диференціації до ставки земельного податку - 3,00.
 
Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» внесено зміни до Податкового кодексу України, зокрема підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 вказаного закону зазначено в новій редакції, розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою        3 відсотків нормативної грошової оцінки.
 
Відповідно до статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
 
За положеннями частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
 
На момент підписання  спірного договору оренди землі була відсутня нормативна грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки, а тому сторони узгодили розмір орендної плати за землю на підставі Податкового кодексу України з урахуванням рішення міської ради від 26 червня 2013 року № 2088 «Про ставки податку за земельні ділянки на території м. Кривого Рогу».
 
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.
 
Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі статтями 57-60, 212           ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підстави для його зміни або скасування відсутні.
 
Враховуючи зазначене, апеляційний суд помилково скасував рішення суду першої інстанції та зазначив, що неправильне визначення розміру орендної плати для земель державної та комунальної власності є підставою для визнання договору оренди цієї землі недійсним, оскільки на момент укладення спірного договору оренди землі була відсутня нормативно грошова оцінка переданої в оренду земельної ділянки, а позивач погодилася на сплату нею орендної плати в розмірі 108 084,39 грн.
 
Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. 
 
Задовольняючи позов з підстав невідповідності договору оренди землі нормам чинного законодавства, апеляційний суд не встановив, яке право позивача порушене цим договором саме у момент його підписання.
 
Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції скасоване судове рішення, яке відповідає закону, то рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених статтею 413 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Криворізької міської ради задовольнити.
 
Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року скасувати, рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року залишити в силі.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                 В. А. Стрільчук

Судді:                                                                           А. С. Олійник

                                                                                     С.О. Погрібний

                                                                                     О.В. Ступак

                                                                                                           Г. І.Усик