АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  МІСТА  КИЄВА

^1[1]
                    
У Х В А Л А

І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду міста Києва в складі:
 
головуючого судді | ОСОБА_1 ,
суддів  при секретарі судового засідання | ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві            18 червня 2018 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Київським СІЗО, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2018 року, щодо 
 
ОСОБА_5 , який народився        ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мироцьке Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді Мироцького сільського голови - голови Мироцької сільської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, 
 
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4         ст. 368 КК України, 
за участі: прокурора  захисників  підозрюваного | ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:
 
Вказаною ухвалою частково задоволено клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , яке погоджене начальником відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 568 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 916 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 22 липня 2018 року включно.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , фактичні обставини справи, встановлені станом на день розгляду клопотання, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, його соціальні зв`язки та прийшов до висновку, про необхідність застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання вказаним ризикам.
 
Не погоджуючись з таким рішенням, захисник в інтересах підозрюваного подав два однакових за змістом тексти апеляційної скарги, в яких, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2018 року, та постановити нову ухвалу, обравши відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена з істотним порушенням норм КПК України та норм європейського права.
На думку захисника, підозра ОСОБА_5 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення є необґрунтованою, оскільки в діях підозрюваного немає складу кримінального правопорушення, його дії кваліфіковані невірно, оскільки останній грошові кошти не отримував, був затриманий співробітниками НАБУ не в автомобілі ОСОБА_11 , а у власному автомобілі на стоянці Мироцької сільської ради.
Також, на переконання захисника, в оскаржуваній ухвалі відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Крім того, зазначає, що слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, зокрема те, що останній від народження проживає в селі Мироцьке, має постійне місце реєстрації та проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, займає посаду сільського голови з 2015 року, має повагу та авторитет у громади села, має сім`ю, на утриманні перебуває мати-пенсіонерка, а також у підозрюваного незадовільний стан здоров`я, і він потребує постійного лікарського нагляду.
Додає автор апеляційної скарги і про те, що в матеріалах провадження відсутні докази того, що існують обставини, які є виключними підставами для визначення застави в розмірі понад один мільйон гривень, а слідчим суддею не враховано щорічну декларацію ОСОБА_5 , згідно з якою сукупний дохід його сім`ї за 2017 рік склав 866 335 грн., крім того, останній має на утриманні неповнолітнього сина та матір пенсіонерку.
 
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, підозрюваного, який просив застосувати до нього домашній арешт, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
 
Як вбачається з матеріалів судового провадження, Національним антикорупційним бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 08 травня 2018 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 52018000000000438, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України. 
 
24 травня 2018 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та наступного дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди в особливо великих розмірах для себе чи третьої особи за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням  неправомірної вигоди. 
26 травня 2018 року детектив Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів ОСОБА_9 , за погодженням прокурора у кримінальному провадженні начальника відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_10 , звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 1 136 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 001 632 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України. 
Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зазначене клопотання задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 568 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 916 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5                         ст. 194 КПК України, строком до 22 липня 2018 року включно.
 
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні детектива підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні детектива підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
 
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, а також інші дані про особу ОСОБА_5 , в їх сукупності.
Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.
 
На об`єктивне переконання і колегії суддів апеляційного суду сукупність всіх даних зазначених в ухвалі слідчого судді дає достатні підстави вважати ймовірною підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого               ч. 4 ст. 368 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення. 
 
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують  підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
 
Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від                     28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від        30 серпня 1990 року).
 
За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри    ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язує його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане  правопорушення. А тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.
Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.
 
В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню  (Бекчиєв проти Молдови).
 
На підставі вищевикладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність детективом та прокурором у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.
 
Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки, зокрема можливості ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою. 
 
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою                 ОСОБА_5 , суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
 
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вищевказаним вимогам, і що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Дані, на які посилається в своїй апеляційній скарзі захисник, які б унеможливлювали перебування підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, матеріали судової справи не містять.
 
Що ж стосується доводів автора апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків вчинення його довірителем дій, передбачених ст. 177 КПК України, то вони є необґрунтованими, оскільки, наявність існування  вказаних ризиків підтверджується матеріалами провадження, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється  ОСОБА_5 , його тяжкість та покарання що загрожує останньому.
 
Наявність даних, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 зокрема те, що він має міцні соціальні зв`язки, від народження проживає в селі Мироцьке, має постійне місце реєстрації та проживання, до адміністративної та кримінальної відповідальності раніше не притягувався, займає посаду сільського голови з 2015 року, має повагу та авторитет у громади села, має на утриманні сім`ю, мати-пенсіонерку, має незадовільний стан здоров`я і потребує постійного лікарського нагляду, - не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про те, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України.
 
            Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник підозрюваного просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.
 
Що стосується заяв про особисту поруку, то на думку колегії суддів, слідчий суддя місцевого суду під час розгляду клопотання детектива в повній мірі дотримався підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки визначив мету та цілі, які стоять за ним, а тому колегія суддів вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, особи підозрюваного ОСОБА_5 , заяви про взяття на особисту поруку підозрюваного від депутата Києво-Святошинської районної ради VII скликання ОСОБА_12 та жителів села Мироцьке Києво-Святошинського району Київської області, задоволенню не підлягають.
 
При цьому судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
 
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
 
Ухвала слідчого судді відповідає вказаним вимогам.
 
Слідчий суддя також правильно, з урахуванням виключного випадку, визначив розмір застави, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, оцінивши також тяжкість покарання, що загрожує  ОСОБА_5 та дані про його особу, визначив заставу у розмірі 568 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що належним чином забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків у випадку внесення застави. З таким твердженням слідчого судді погоджується і колегія суддів.
 
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, зі змісту апеляційної скарги колегією суддів не виявлено.
 
Суд обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 177, 178, 182, 183, 194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , даних про його особу, обрав запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.   
 
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183,194, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
 
УХВАЛИЛА:
 
Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 травня 2018 року, якою частково задоволено клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Другого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , яке погоджене начальником відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_10 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у розмірі 568 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 000 916 грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 22 липня 2018 року включно, -залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , та заяву депутата Києво-Святошинської районної ради VII скликання ОСОБА_12 про взяття на особисту поруку,  - без задоволення.
 
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

                ОСОБА_1                        ОСОБА_2                            ОСОБА_3 

Справа №11-сс/796/3101/2018 Категорія: ст. 183 КПК України | Головуючий у першій інстанції – ОСОБА_13  Доповідач: ОСОБА_1