ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2018 року 
м. Київ

Справа №  908/4337/14 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В.Г.,
суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.
за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

учасники справи:
позивач - Публічне акціонерне товариство "Дружківський машинобудівний завод",
відповідач - Державне підприємство "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, Управління державної казначейської служби України у Маріїнському районі Донецької області
представники учасників справи в судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином

розглянувши касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
на постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2018
у складі колегії суддів: Геза Т.Д. (головуючий), Дучал Н.М., Склярук О.І.
та на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.01.2018
у складі судді Смірнова О.Г.
за скаргою Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод"
на дії та бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України
у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод"
до Державного підприємства "Шахтоуправління "Південнодонбаське №1"
про стягнення заборгованості в сумі 17 550 000 грн,

ВСТАНОВИВ
Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції
1.          12.12.2014 рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №  908/4337/14 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Дружківський машинобудівний завод" (далі - ПАТ "Дружківський машинобудівний завод") до Державного підприємства "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" (далі - ДП підприємства "Шахтоуправління Південнодонбаське №1") задоволено, вирішено стягнути з ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" на користь ПАТ "Дружківський машинобудівний" завод 17 550 000 грн заборгованості за договором на виконання робіт з капітального ремонту гірничошахтного обладнання за державні кошти № 406Т від 25.09.2012 та 73 080 грн судового збору.
2.          16.01.2015 на виконання вказаного рішення господарським судом був виданий відповідний наказ.
3.          13.02.2015 Відділом примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - Відділ примусового виконання рішень ДВС МЮУ) була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №  46453291 з примусового виконання наказу № 908/4337/14 від 16.01.2015.
4.          Виконавче провадження ВП № 46453291 з виконання наказу у справі №  908/4337/14 від 16.01.2015 перебувало у складі зведеного виконавчого провадження № 51233374 про стягнення коштів з боржника - Державного підприємства Шахтоуправління Південнодонбаське №1.
5.          05.08.2016 ухвалою Господарського суду Запорізької області замінено сторону у справі № 908/4337/14 - стягувача у виконавчому провадженні ВП № 46453291 щодо виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 з ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" на Товариство  з обмеженою відповідальністю "Корум Дружківський машинобудівний завод". У виконавчому провадженні № 46453291 не відбулося заміни стягувача - ПАТ Дружківський машинобудівний завод на ТОВ "Корум Дружківський машинобудівний завод".
6.          22.06.2017 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ була прийнята постанова про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Державний виконавець посилався на те, що Законом України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" № 2021-VІІІ від 13.04.2017 зупиняються виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, при цьому      статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено вичерпний перелік підстав, за яких виконавець зобов'язаний зупинити вчинення виконавчих дій, та яким не передбачено можливості для зупинення виконавчого провадження, а отже, підстави для зупинення виконавчого провадження відсутні. Крім того, Законом України "Про введення мораторію на примусову реалізацію майна" № 2864-ІІІ від 29.11.2001 встановлено мораторій на застосування примусової реалізації майна державних підприємств та господарських товариств, у статутних капіталах яких частка держави становить не менше 25 відсотків, до вдосконалення визначеного законами України механізму примусової реалізації майна, а статтею 34 Закону України      "Про виконавче провадження" не передбачено підстав для зупинення виконавчих проваджень та заходів примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, однак пунктом 9 частини першої статті  "Про виконавче провадження"      передбачено повернення виконавчого документа стягувачу.

Обґрунтування скарги на дії державного виконавця
7.          ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" подано скаргу на дії державного виконавця, в якій скаржник просив, з урахуванням заяви про зміну предмету скарги, визнати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ від 22.06.2017 про повернення наказу Господарського суду Запорізької області  від 16.01.2015 № 908/4337/14 недійсною; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ згідно з частиною першою статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 46453291 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14; зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ виконати вимоги статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 № 2021-VІІІ в частині зупинення виконавчого провадження № 464532911.
8.          В обґрунтування скарги скаржник посилався на те, що державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2017 на підставі пункту 9 частини  першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" до закінчення місячного терміну, який відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" надано Міністерству юстиції України для того, щоб привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, тобто не чекаючи внесення змін у нормативно-правові акти, якими виконавець повинен керуватися у своїй діяльності. Також ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" стверджує, що державним виконавцем не вчинено жодних дій, направлених на розшук майна боржника, на перевірку майнового стану, інформації про майно, а зроблений висновок про відсутність майна тільки на підставі Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств", що є неприпустим та порушує законодавство України. 

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
9.          25.01.2018 ухвалою Господарського суду Запорізької області, залишеною без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2018, скаргу ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" на дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ задоволено.
Визнано постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту Нідченко Д.Є. від 22.06.2017 про повернення наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14 по стягненню з ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" на користь ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" основного боргу в розмірі 17 550 000 грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 73 080 грн за виконавчим провадженням № 46453291 недійсною. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ згідно з частиною першою статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VІІІ винести постанову про відновлення виконавчого провадження № 46453291 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14 по стягненню з ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" на користь ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" основного боргу в розмірі 17 550 000 грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 73 080 грн. Зобов'язано Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ виконати вимоги статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 № 2021-VІІІ в частині зупинення виконавчого провадження № 46453291 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14 по стягненню з ДП "Шахтоуправління Південнодонбаське №1" на користь ПАТ  "Дружківський машинобудівний завод" основного боргу в розмірі 17  550  000грн, а також відшкодування сплаченого судового збору у розмірі 73  080  грн.
10.          Суди дійшли висновку про те  доведеність та обґрунтованість вимог ПАТ  "Дружківський машинобудівний завод" та зазначили, що державний виконавець виніс зазначену постанову     до закінчення місячного терміну, який відповідно до     Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" надано Міністерству юстиції України для того, щоб привести нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом, тобто не чекаючи внесення змін у нормативно-правові акти, якими виконавець повинен керуватися у своїй діяльності. Суди дійшли висновку, що Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ не здійснено усі необхідні та можливі дії, направлені на встановлення наявності чи відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, що свідчить про бездіяльність останнього.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву
11.          12.04.2018 Відділом примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ подано касаційну скаргу, в  якій скаржник просить скасувати постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.01.2018, та залишити скаргу ПАТ "Дружківський машинобудівний завод" без задоволення. 
12.          Відзиву на касаційну скаргу не надходило. 

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А.           Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
13.          Звертаючись з касаційною скаргою Відділ примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права та правомірність постанови державного виконавця.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
14.          Конституція України
14.1.          Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
14.2.          Стаття 129^1. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.
15.          Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод
15.1.          Стаття 6 Право на справедливий суд
1. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
16.          Протокол № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Україною 17.07.1997, набув чинності 11.09.1997) 
16.1.          Стаття 1.
Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права…
17.          Господарський процесуальний кодекс України (в редакції після 15.12.2017)
17.1.          Стаття 18. Обов'язковість судових рішень
1. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.
2. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
3. Обов'язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.
17.2.          Стаття 300. Межі розгляду справи судом касаційної інстанції
1. Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
2. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
18.          Закон України "Про виконавче провадження"
18.1.          Стаття 18. Обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців
1. Виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії…
18.2.          Стаття 37. Повернення виконавчого документа стягувачу
1. Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:
1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;
2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;
3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;
4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;
5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);
6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;
7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;
8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;
9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;
10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";
11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.
2. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2 - 6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт.
3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.
4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.
5. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
19.          Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств"
19.1.          Стаття 1. Тимчасово, до 1 січня 2019 року, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
А. Оцінка аргументів учасників справи
і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
А.             Щодо суті касаційної скарги
20.          Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
21.          Стаття 129^1 Конституції України визначає, що судове рішення є обов'язковим до виконання. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).  У рішенні ЄСПЛ у справі "Войтенко проти України" від 29.06.2004 (заява №  18966/02) Високий суд нагадує практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статті 1 Протоколу № 1 (див. серед інших джерел, "Бурдов проти Росії", заява № 59498/00, § 40, ЄСПЛ 2002-III; "Ясіуньєне проти Латвії", заява № 41510/98, § 45, 6 березня 2003 року) - п.  53. ЄСПЛ також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклев проти України", заява № 71186/01 (рішення від 07.06.2005) ЄСПЛ вказав, що Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.
22.          Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. 
23.          Суд зазначає, що з моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили. Повернення ж виконавчого документу стягувачу має здійснюватися у виключних випадках, передбачених статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження".
24.          Відповідно до статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У даній справі судами встановлено, що державний виконавець при прийнятті постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 22.06.2017 на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" дійшов висновку про відсутність у боржника у справі майна, на яке можливо звернути стягнення, оскільки боржник є державним підприємством і все його майно забезпечує ведення виробничої діяльності. При цьому, як встановлено судами попередніх інстанцій, державний виконавець не посилається на будь-які документи, що підтверджують відсутність у боржника майна, яке не забезпечує ведення виробничої діяльності, складені ним під час вчинення виконавчих дій за місцезнаходженням боржника та документи складені під час розшуку майна боржника, а також не надано доказів на підтвердження відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, в тому числі доказів складання акту на виконання частини другої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження". Отже правомірним є висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що Відділом примусового виконання рішень ДВС МЮУ не здійснено усі необхідні та можливі дії, направлені на встановлення наявності чи відсутності у боржника іншого майна чи коштів, на які можливо звернути стягнення, що свідчить про бездіяльність останнього.
25.          В силу приписів статті 19 Конституції України, статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України "Про виконавче провадження", а й у відповідності до інших законів, які є обов'язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов'язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Принцип юридичної визначеності вимагає, щоб у випадку прийняття спеціального закону з певного питання, цей Закон не ставився під сумнів (зокрема, шляхом його невиконання), а сторони, яких він стосується, мають обґрунтовано очікувати, що він буде застосовуватися. 24.05.2017 набрав чинності Закон України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" № 2021-VIII від 13.04.2017, відповідно до ст. 1 якого тимчасово, до 01.01.2019, підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо державних вугледобувних підприємств, які підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", знімаються арешти та заборони відчуження майна у таких виконавчих провадженнях, крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування. Відсутність підстав для зупинення виконавчого провадження згідно з Законом України "Про виконавче провадження", яким регулюється порядок вчинення державним виконавцем виконавчих дій та їх зупинення, при наявності спеціального Закону № 2021-VIII від 13.04.2017, який передбачає саме зупинення виконавчого провадження та в силу статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" також є обов'язковим для державного виконавця,  свідчить про обґрунтованість вимог щодо зобов'язання виконавця зупинити виконавче провадження (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 913/3359/13).
26.          Відтак, з огляду на викладене, правомірним є висновок судів попередніх інстанцій про зобов'язання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконати вимоги статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств" від 13.04.2017 № 2021-VІІІ в частині зупинення виконавчого провадження № 46453291 по примусовому виконанню наказу Господарського суду Запорізької області від 16.01.2015 № 908/4337/14.
27.          Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.

Б.           Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
28.          Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що ухвала та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.
29.          Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2018 та ухвала Господарського суду Запорізької області від 25.01.2018 - залишенню без змін.

       Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308,  статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1.            Касаційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення.
2.          Постанову Донецького апеляційного господарського суду від 27.03.2018 та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 25.01.2018 у справі №  908/4337/14 залишити без змін. 
3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             В. Пєсков

Судді                                                                                                    Л. Катеринчук 

                                                                                                    В. Погребняк