ПОСТАНОВА
Іменем України

26 червня 2018 року 
Київ
справа №815/6872/16
адміністративне провадження №К/9901/41333/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргу | Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області  (далі - ОДПІ)
на постанову | Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017  (суддя Л.І. Свида)
та ухвалу | Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017 (колегія у складі суддів: О.О. Демерлій, О.В. Єщенко, А.І. Бітов)
у справі | № 815/6872/16
за позовом | Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» (далі - ПАТ «Одесагаз»)
до | Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області
про | визнання неправомірними дій, скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Одесагаз» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило: визнати неправомірні дії ОДПІ щодо винесення податкових повідомлень-рішень №0002131200 від 21.11.2016, №0002141200 від 21.11.2016, №0001831200 від 15.09.2016, №0001841200 від 15.09.2016, №0004481513 від 08.09.2016; скасувати податкові повідомлення-рішення №0002131200 від 21.11.2016, №0002141200 від 21.11.2016, №0001831200 від 15.09.2016, №0001841200 від 15.09.2016, №0004481513 від 08.09.2016.
В обґрунтування позову посилається на те, що подало платіжні доручення АТ «Єврогазбанк», який здійснює обслуговування поточного рахунку підприємства, на повну суму належних до сплати податкових зобов'язань підприємства перед бюджетом, які були прийняті до виконання, проте переказ коштів відповідних платіжних доручень виконано не було з вини банку, а тому податковий орган не має право покладати відповідальність за порушення строків зарахування грошових коштів до бюджету на позивача.
          Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017, позов задоволено. 
          Рішення судів мотивовані тим, що направлення позивачем до обслуговуючого банку належним чином оформлених платіжних доручень на оплату обов'язкових платежів та зборів (при наявності необхідної кількості коштів на рахунку) є належними, необхідними та достатніми діями, які платник податку повинен вчинити для оплати податкового зобов'язання, тоді як такі доручення не повертались ПАТ «Одесагаз» банком без виконання.  
           Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та відмовити у задоволені позову. Вказується, що належним доказом сплати платником своїх зобов'язань є підтвердження зарахування таких платежів до бюджету, а не їх надання до відповідного банку, як це хибно встановлено судами попередніх інстанцій в цій справі.    
          Відзив на вказану касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.  
З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.
          Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.
          Судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ «Одесагаз» надано, - 18.06.2014 до обслуговуючого банку -АТ «Єврогазбанк» на виконання платіжне доручення №13286 для сплати заборгованості по податку на землю за травень 2014 року у розмірі 1899 грн. 59 коп., платіжне доручення №13287 від 18.06.2014 для сплати заборгованості по оренді землі за травень 2014 року у розмірі 2046 грн. 15 коп. 
          Заявою №111 від 26.06.2014 ПАТ «Одесагаз» повідомило відповідача про отримання від АТ «Єврогазбанк» платіжного доручення №13286 від 18.06.2014 для сплати заборгованості по податку на землю за травень 2014 року у розмірі 1899 грн. 59 коп., платіжного доручення №13287 від 18.06.2014 для сплати заборгованості по оренді землі за травень 2014 року у розмірі 2046 грн. 15 коп., а також про те, що з вини банку (виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.07.2014 прийнято рішення № 57 про запровадження з 17.07.2014 року тимчасової адміністрації строком на 3 місяці по 17.10.2014) зарахування вказаної суми до бюджету не було проведено з наданням до податкового органу копії платіжних доручень.
          Проте, ОДПІ на адресу позивача направлені податкові повідомлення-рішення №0002131200 від 21.11.2016, №0002141200 від 21.11.2016, №0001831200 від 15.09.2016, №0001841200 від 15.09.2016, №0004481513 від 08.09.2016, якими до нього застосовано штрафні санкції. 
          Не погоджуючись із даними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду.
Касаційний суд вважає висновки судів першої та апеляційної інстанцій передчасними, та такими, що зроблені без повного з'ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 КАС України.
          У відповідності до приписів пункту 126.1 статті 126 ПК України (тут і надалі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
          Згідно із положеннями статей 113 та 116 ПК України строки застосування, сплата, стягнення та оскарження сум штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) здійснюються у порядку, визначеному цим Кодексом для сплати, стягнення та оскарження сум грошових зобов'язань. Суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) зараховуються до бюджетів, до яких згідно із законом зараховуються відповідні податки та збори.
У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення - рішення.
За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.
          Приймаючи до уваги наведені положення податкового законодавства, Верховний Суд вважає, що судами попередніх інстанцій не було досліджено та надано правової оцінки наявності у даній справі доказів сплати позивачем через банк двох платежів на суми 1899 грн. 59 коп. та 2046 грн. 15 коп., які не були зараховані до бюджету при наявності застосованих до нього контролюючим органом п'яти штрафних санкцій, які оформлені різними податковими повідомленнями-рішеннями, які в свою чергу належним чином не дослідженні. 
          Зокрема суди залиши поза межами з'ясування підстави винесення відповідачем даних податкових повідомлень-рішень, - акта перевірки, який вказаний в них, який, в свою чергу, в матеріалах справи відсутній, що виключає можливість Суду переглядати рішення судів попередніх інстанцій в даній справі. Крім того, в рішеннях судів відсутні посилання на суми штрафів, визначених такими податковими-повідомленнями рішеннями до позивача, світлокопії яких знаходяться в матеріалах справи (а.с.9-13).  
          Також Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу, що достатнім та належним способом захисту порушеного права, в разі його встановлення, позивача у даній справі буде визнання протиправними та скасування оскаржених ним податкових повідомлень-рішень. 
Відтак судами попередніх інстанцій наведене залишено поза увагою, зроблено передчасний висновок про обґрунтованість адміністративного позову та не забезпечено повного і всебічно з'ясування обставин в адміністративній справі, не вжито визначених законом заходів для з'ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.
Підсумовуючи наведене Суд приходить до висновку часткового задоволення касаційної скарги та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ПОСТАНОВИВ:

1.          Касаційну скаргу Роздільнянської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області  задовольнити частково.
2.          Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 06.02.2017   та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29.06.2017  скасувати, справу №815/6872/16 направити на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
3.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко 
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник 
Судді Верховного Суду