Постанова
Іменем України 
05 липня 2018 року
м. Київ
справа № 235/4055/17
провадження № 51-1939км18
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
Головуючого                                  ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання  ОСОБА_4 ,
прокурора                                       ОСОБА_5 ,
засудженого                                   ОСОБА_6 ,
в режимі відеоконференції
захисника                                       ОСОБА_7 , 
 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу судді Апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року.
Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом апеляційної інстанцій обставини
За вироком Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 4 ст. 187 КК України – строком на 12 років з конфіскацією всього майна, що є його власністю; 
за ч. 1 ст. 263 КК України – строком на 4 роки; за п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України – до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначено остаточне покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю.
Захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 2005 року.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 
О6 вересня 2017 року зазначену заяву захисника про перегляд за нововиявпеними обставинами вироку Апеляційного суду Донецької області від 03 листопада 
2005 року – залишено без руху.
Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року заяву захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 повернуто, оскільки захисником не усунуто недоліків заяви.
Захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року, вказуючи на її незаконність.
Ухвалою судді Апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника 
ОСОБА_7 , а апеляційну скаргу повернуто останньому.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції на підставі істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Зазначає, що апеляційний суд розглянув його апеляційну скаргу без дотримання правил глави 34 КПК України. Також вказує, що рішення судді апеляційної інстанції суперечить вимогам Конституції України та перешкоджає подальшому провадженню за його заявою.
Позиції інших учасників судового провадження
Від учасників судового провадження заперечення на касаційну скаргу не подавалися.
У судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали касаційну скаргу, прокурор заперечив проти задоволення скарги.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення засудженого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши викладені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви Суду
Право особи на оскарження спрямоване насамперед на реалізацію гарантованого ст. 6 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» права на справедливий суд. Забезпечення такого права є однією з важливих гарантій ухвалення правосудного рішення у кримінальному провадженні.
Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч. 1 ст. 64 Конституції України).
Глава 34 КПК України визначає підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення й вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Частинами 2, 3 ст. 464 КПК України встановлено, що суддя перевіряє заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами на відповідність вимогам ст. 462 цього Кодексу і вирішує питання про відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами. Якщо таку заяву не оформлено згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу, відповідно до яких заява повертається у визначених цією статтею випадках.
Таким чином, на стадії вирішення питання щодо відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами та перевірки заяви на відповідність вимогам ст. 462 КПК України процесуальним законом передбачено можливість прийняти рішення про відкриття провадження за такою заявою або про повернення її у встановлених ч. 3 ст. 429 КПК випадках. 
Положеннями ч. 3 ст. 429 КПК України встановлено, що касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
Зі змісту вказаних положень процесуального закону вбачається, що у випадку встановлення, що заяву про перегляд судового рішення за нововияленими обставинами подано без дотримання вимог ст. 462 КПК України необхідно залишити її без руху, вказавши на наявні у ній недоліки, а вже у випадку не усунення таких недоліків у встановлений строк - заява повертається особі, яка її подала.
Як убачається з матеріалі провадження, місцевий суд ухвалюючи рішення про повернення заяви захисника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами керувався вказаними вище нормами закону. 
Крім того, у даному випадку ухвала про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є кінцевою, не позбавляє заявника права повторно звернутись із відповідною заявою, яка б відповідала вимогам          ст. 462 КПК України.
Разом з тим, за правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3.3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 
19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду; такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення від 28 травня 1985 року у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства», п. 96 Рішення від 13 лютого 2001 року у справі «Кромбах проти Франції»).
Приймаючи рішення суддя апеляційного суду, з яким не погоджується колегія суддів, про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника посилаючись на ч. 4 ст. 399 КПК України дійшов не вірного висновку, що ухвала Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року оскарженню не підлягає.
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
З огляду на положення ч. 2 ст. 395 КПК України, зокрема, апеляційна скарга може бути подана на інші рішення суду першої інстанції окрім вказаних у ч. 1 ст. 395 КПК України.
Проте в порушення зазначених вимог суддя апеляційного суду прийняв рішення  про відмову у відкритті апеляційного провадження на ухвалу місцевого суду про повернення заяви  захисника про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
При цьому, ухвалюючи рішення суддя апеляційного суду безпідставно послався на ч. 4 ст. 429 КПК України, яка в даному випадку не підлягає до застосування.
Таким чином, суддею апеляційного суду було допущено таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК слід визнати істотним, оскільки воно перешкодило суду належним чином забезпечити права та законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
З огляду на зазначене, рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6   на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу судді апеляційного суду необхідно скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції під час якого слід урахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення. 
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задовольнити.
Ухвалу судді Апеляційного суду Донецької області від 18 жовтня 2017 року про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 вересня 2017 року про повернення його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами скасувати і призначити  новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                      ОСОБА_3