ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

31 липня 2018 року 
справа №807/3024/14
адміністративне провадження №К/9901/25242/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я., 

розглянувши у  порядку письмового провадження касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року у складі судді Рейті С.І. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у складі колегії суддів Левицької Н.Г., Обрізка І.М., Сапіги В.П. у справі № 807/3024/14 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

У вересні 2012 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - платник податків, позивач у справі) звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у м. Ужгороді Головного управління Міндоходів у Закарпатській області (далі - податковий орган, перший відповідач у справі) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішення податкового органу від 15 липня 2014 року № 006021703, яким збільшено суму грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 89083,58 грн. (за основним платежем - 70858,86 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 18224,72 грн.),  № 006031703, яким збільшено суму грошового зобов'язання по єдиному податку з фізичних осіб у сумі 16178,28 грн., № 006041703 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 510,00 грн., рішення № 0006051703 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (донараховано 73399,57 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 6582,33 грн.), вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-0006061703 (про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  в сумі 73399,57 грн.), податкове повідомлення-рішення від 10 вересня 2014 року № 0010491703 про збільшення суми грошового зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб у сумі 6454,14 грн. (за основним платежем - 5163,31 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 1290,83 грн.), рішення від 12 вересня 2014 року № 0010591703 про застосування штрафних санкцій за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску (донараховано 77054,99 грн. єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 525,88 грн.), вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10 вересня  2014 року № Ф-0010551703 (про сплату заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування  в сумі 3655,42 грн.), з мотивів безпідставності їх прийняття.
 
07 травня 2015 року постановою Закарпатського окружного адміністративного суду, залишеною без змін ухвалою від 25 квітня 2016 року Львівського апеляційного адміністративного суду, у задоволені позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено, з мотивів доведеності підстав прийняття податковим органом рішень та податкових повідомлень-рішень.

19 травня 2016 року позивачем подана касаційна скарга до Вищого адміністративного суду України, в якій посилаючись на грубе порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції та винести нову постанову, якою позовну заяву задовольнити.  

Позивач наводить п'ять груп доводів, якими аргументує в розрізі кожного спірного рішення неправильне застосування шляхом застосування судами попередніх інстанцій норм, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, внаслідок чого помилково прийнята позиція податкового органу, яким невірно розраховані суми доходів, витрат, оподаткованого доходу і як наслідок цього невірними є спірні податкові повідомлення - рішення.
Заявник касаційної скарги доводить наявність «явної помилки в оцінці» допущену судами попередніх інстанцій висновки яких ґрунтуються на припущеннях, посилаючись на необхідність врахування у межах спірних відносин рішень Європейського Суду з прав людини у справах «Дюлоран проти Франції», наявність «явної помилки» (тобто помилки, якої не міг би припуститися розумний суд) у справі  «Хамідов проти Росії», та «відмову у правосудді» витлумачену Судом у справі «Анджельковіч проти Сербії».   

21 липня 2016 року ухвалою Вищого адміністративного суду України після усунення недоліків касаційної скарги на виконання ухвали цього суду від 23 травня 2016 року, відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача та витребувано справу № 807/3024/14 із Закарпатського окружного адміністративного суду.

16 серпня 2016 року справа №807/3024/14 надійшла на адресу Вищого адміністративного суду України. 

19 лютого 2018 року справа  №807/3024/14 передана до Верховного Суду. 

08 серпня 2016 року податковим органом надані до Вищого адміністративного суду України заперечення на касаційну скаргу позивача, в яких відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні касаційної скарги, постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Верховний Суд, переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, вбачає підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Суди попередніх інстанцій установили, що у травні 2014 року податковим органом, відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 Податкового кодексу України, проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, як фізичної особи - підприємця, платника податків, щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів та виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01 квітня 2011 року по 31 грудня 2013 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне страхування, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, результати якої викладені в акті перевірки від 12 червня 2014 року №1650/07-01-17-03/НОМЕР_4 (далі - акт перевірки від 12 червня 2014 року). 

У серпні-вересні 2014 року податковим органом у відповідності до підпункту 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства по податку на доходи фізичних осіб, єдиного податку за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за період з 01 січня 2011 року по 31 грудня 2013 року, результати якої викладені в акті від 04 вересня 2014 року №2284/07-01-17-03/НОМЕР_4 (далі - акт перевірки від 04 вересня 2014 року).

Керівником податкового орган на підставі акту перевірки прийняті податкові повідомлення - рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, вимоги (далі - спірні рішення).

Податковим повідомленням-рішенням від 15 липня 2014 року №0006021703 прийнятим згідно пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі акту перевірки від 12 червня 2014 року збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами, за результатами річної декларації, за основним платежем у сумі 70858 грн. 86 коп. за порушення підпункту 16.1.2 пункту 16.1 статті 16, пункту 177.2, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 18224 грн. 72 коп. на підставі пункту 121.1 статті 121, пункту 123.1 пункту 123 статті 123 цього кодексу. 

Податковим повідомленням-рішенням від 10 вересня 2014 року №0010491703 прийнятим згідно з підпунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, на підставі актів перевірки від 12 червня 2014 року, 04 вересня 2014 року, Рішення Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 05 вересня 2014 року, позивачу збільшено грошове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річної декларації у сумі 5163 грн. 31 коп., за порушення положень пункту 177.2, пункту 177.10 статті 177 Податкового кодексу України та застосовані штрафні (фінансові) санкції у сумі 1290 грн. 83 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Оцінюючи спір у частині визначення грошових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб податковими повідомленнями-рішеннями №0006021703 та №0010491703, суди не встановили обставини, яким чином первісне рішення та прийняте з урахуванням додаткової перевірки, з урахуванням рішення вищестоящого податкового органу в межах проведення адміністративних процедур впливають на дію та предмет спірних рішень. 

Суд зазначає, що результати апеляційного адміністративного розгляду викладені у  рішення Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 05 вересня 2014 року залишенні за межами дослідження суддів першої та апеляційної інстанцій, стосовно спірних рішень у справі, якими серед підстав прийняття визначено це рішення.

За межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, приймати нові докази або додатково перевіряти докази. 

Не встановлення судами попередніх інстанцій складу податкових порушень, які увійшли (покладені в основу) прийняття спірних податкових повідомлень рішень, у тому числі отримання повернутої позики позивачеві Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 у сумі 36800 грн., унеможливлює касаційний перегляд спору у цій частині. 

15 липня 2014 року керівником податкового органу згідно з пунктом 54.3 статті 54 Податкового кодексу України прийнято податкове повідомлення-рішення №0006041703, яким на підставі акту перевірки від 12 червня 2014 року застосовані штрафні (фінансові) санкції на підставі пункту 119.2 статті 119 Податкового кодексу України.
Судами попередніх інстанцій не дослідженні підстави та розмір застосованих санкцій.

15 липня 2014 року керівником податкового органу на підставі акту перевірки від 12 червня 2014 року прийнято податкове повідомлення-рішення №0006031703, яким збільшено суму грошового зобов'язання з Єдиного податку з доходів фізичних осіб у сумі 16178 грн. 28 коп., за порушення підпункту 2 пункту 291.4 статті 291, підпункту 4 пункту 293.4 статті 293, підпункту 296.1.1 пункту 296.1 статті 296 Податкового кодексу України. 
Склад податкового правопорушення, за висновком податкового органу, полягає у порушенні умов перебування позивача у першому кварталі 2012 року на спрощеній системі оподаткування, внаслідок отримання доходу від контрагента-нерезидента в сумі 107855 грн. 17 коп. (том 1 арк. справи 91).
Відмовляючи у позові, суди попередніх інстанцій погодившись із висновками податкового органу не встановили та не дослідили склад податкового правопорушення, судовими рішеннями не зазначено, які саме норми покладені в основу податкового правопорушення в розумінні статті 109 Податкового кодексу України та підстави визначення податку за 1 квартал 2012 року за умови переведення позивача на загальну систему оподаткування з 2 кварталу цього року, внаслідок отримання доходу від нерезидента в першому кварталі.  
Доводи заявника касаційної скарги щодо неповноти встановлення судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи стосовно визначення грошового зобов'язання з єдиного податку за перший квартал 2012 року є прийнятними.

15 липня 2014 року керівником податкового органу прийнято Рішення №0006051703/1040/07-01-17-03/2650107426/4154, яким на підставі акту перевірки від 12 червня 2014 року за порушення пункту 1 частини другої статті 6, пункту другого частини першої статті 7 Розділу третього, пункту 11 статті 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року №2464 донараховано єдиного внеску у сумі 73399 грн. 57 коп.  та застосовані штрафні санкції у сумі 6582 грн. 33 коп. на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 цього Закону (далі - Закон 2464). 

12 вересня 2014 року керівником податкового органу прийнято Рішення №0006051703/1040/07-01-17-03/2650107426/5339, яким на підставі акту перевірки від 12 червня 2014 року та акту перевірки від 04 вересня 2014 року та на підставі рішення Головного управління Міндоході в Закарпатській області від 05 вересня 2014 року, за порушення пункту 1 частини другої статті 6, пункту другого частини першої статті 7 Розділу третього, пункту 11 статті 8 Закону 2464 донараховано єдиного внеску у сумі 77054 грн. 99 коп.  та застосовані штрафні  санкції у сумі 525 грн. 88 коп. на підставі пункту 3 частини 11 статті 25 цього Закону.

Оцінюючи спір у цій частині судами попередніх інстанцій не встановлено співвідношення рішень якими донарахований єдиний внесок по об'єкту обчислення, сумі податку та не встановлені правові підстави переведення із спрощеної на загальну систему оподаткування з першого кварталу 2011 року, характер та підстави отриманих коштів, віднесення їх до виручки позивача.
Відтак, має місце неповнота встановлення та дослідження складу податкових правопорушень покладених в основу донарахування єдиного внеску та застосування штрафу з цього збору.

15 липня 2014 року податковим органом за підписом керівника сформовано та скеровано позивачу відповідно до статті 25 Закону 2464 на підставі картки особового рахунку платника, акту перевірки від 12 червня 2014 року та рішення від 15 липня 2014 року №0006051703 Вимогу про сплату податкового боргу (недоїмки) № Ф-0006061703, якою від позивача вимагається сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску та пені на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 73399 грн. 57 коп.

10 вересня 2014 року податковим органом відповідно до статті 25 Закону 2464 на підставі картки особового рахунку платника, актів перевірки від 12 червня 2014 року та від 04 вересня 2014 року, Рішення Головного управління Міндоходів у Закарпатській області від 05 вересня 2014 року, сформовано та скеровано позивачу Вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 0010551703 зі сплати єдиного внеску в сумі 3655 грн. 42 коп.
Оцінюючи спірні правовідносини, судами попередніх інстанцій не встановлено складу недоїмки, яка увійшла до предмету спірних Вимог, їх співвідношення після адміністративного апеляційного оскарження, не дослідженні дані картки особового рахунку платника, на підставі яких прийняті спірні вимоги, що доводить не дослідження зібраних у справі доказів. 
  
Виходячи з меж перегляду судом касаційної інстанції судових рішень встановлених частиною першою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, встановивши порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи внаслідок не дослідження судами попередніх інстанцій зібраних у справі доказів, Суд вбачає підстави для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд. 

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково. 

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 07 травня 2015 року   та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 25 квітня 2016 року у справі № 807/3024/14 скасувати.

Справу № 807/3024/14 направити на новий розгляд до Закарпатського окружного адміністративного суду.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                     І.А.Гончарова

                                                                                                             І.Я.Олендер