ПОСТАНОВА
Іменем України

21 червня 2018 року 
Київ
справа №805/70/17-а
провадження №К/9901/17844/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стрелець Т.Г.,
суддів: Білоуса О.В.,  Желтобрюх І.Л., 

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 805/70/17-а
за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, провадження по якій відкрито 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду (постановлену у складі судді - Бабаш Г.П.) від 06 січня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Блохіна А.А., суддів: Компанієць І.Д., Сухарька М.Г.) від 22 лютого 2017 року 
у с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) про визнання незаконним та скасування наказу від 12.08.2014 року №1535о/с, поновлення на посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 12.08.2014 року до прийняття рішення по справі.
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі, на підставі п. 2 ч. 1 ст.109 КАС України.                                            
Суд першої інстанції, постановляючи вказану ухвалу, виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є ухвала про залишення позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, що набрала законної сили.
Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2017 року залишено без змін.
Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить вищезазначені судові рішення скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 березня 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року.
У квітні 2017 року Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області направило заперечення на касаційну скаргу, в яких просило касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. 
07 лютого 2018 року вказана касаційна скарга ОСОБА_1 надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.  
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши і обговоривши доводи касаційної скарги та заперечень на неї, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 16.11.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Слов'янського міського відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області (з обслуговування м. Слов'янська та Слов'янського району) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів залишено без розгляду.
Підставою винесення судом зазначеної ухвали стали обставини пропуску позивачем встановленого КАС України звернення до суду з позовними вимогами. 
Відповідно до частини першої статті 107 Кодексу адміністративного судочинства    України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року), суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, зокрема, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви, залишення її без розгляду або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Згідно пункту 2 частини першої статті 109 Кодексу адміністративного судочинства    України (в редакції, чинній до 15.12.2017 року) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).
Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку щодо  відмови позивачеві у відкритті провадження в даній адміністративній справі, оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є ухвала про залишення позовних вимог без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до суду, що набрала законної сили.
Доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що предметом касаційного перегляду у даній справі є ухвала про відмову у відкритті провадження у справі, а не ухвала про залишення позовних вимог без розгляду, у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.       
Враховуючи наведене, суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі. 
Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, постановлені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.   
Ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 06 січня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №805/70/17-а - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                Т. Г. Стрелець          
Судді                                                                                           О. В. Білоус
                                                                                          І. Л. Желтобрюх