Постанова
Іменем України
 
03 липня 2018 року                                                                              
м. Київ
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду:
головуюча                                ОСОБА_1 ,
судді:                                                            ОСОБА_2 , 
ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання    ОСОБА_4 ,
 
учасники судового провадження:
прокурор                                         ОСОБА_5 ,
засуджений                                     ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисник                                          ОСОБА_7 ,
                        
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року у провадженні № 5-4340ск17,
 
в с т а н о в и в:
 
Соснівський районний суд міста Черкаси ухвалою від 24 лютого 2017 року заяву засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року залишив без задоволення.
 
Апеляційний суд Черкаської області ухвалою від 08 червня 2017 року апеляційну скаргу засудженого до довічного позбавлення волі ОСОБА_6 залишив без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 лютого 2017 року – без зміни.
 
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі – ВССУ) ухвалою від 21 серпня 2017 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК України) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вказані ухвали судів першої та апеляційної інстанцій.
 
До Верховного Суду України із заявою про перегляд у порядку глави 33 КПК України зазначеного рішення касаційного суду звернувся засуджений   ОСОБА_6 . Цю заяву передано до Верховного Суду на підставі пунктів 1, 6 параграфа 3 розділу 4 «Перехідні положення» Закону Українивід 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».
 
У вказаній заяві засуджений ОСОБА_6 стверджує про наявність неоднакового застосування касаційним судом одних і тих самих норм, передбачених частиною 7 статті  31, пунктом 2 частини 2 статті 411, частиною 1 та пунктом 2 частини 2 статті 428 КПК України, щодо формування уповноваженого складу суду першої інстанції при перегляді судових рішень за нововиявленими обставинами та, відповідно, про істотне порушення вимог процесуального закону у випадку незаконності складу суду, і підстав для відкриття чи відмови у відкритті касаційного провадження, виходячи зі змісту касаційних вимог та доданих матеріалів. А саме стверджує про відповідність того самого кількісного складу суду як при постановленні вироку, так і при його перегляді за нововиявленими обставинами (ч. 7 ст. 31 КПК України).
 
На обґрунтування неоднакового правозастосування наведених норм права до заяви додано копію ухвали ВССУ від 30 березня 2017 року, якою касаційні скарги засудженого і його захисника задоволено частково, ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 30 березня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року, що ухвалені за результатами розгляду заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 14 червня 2002 року, скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції. Зокрема, мотивовано таке рішення тим, що відповідно до ч. 7 ст. 31 КПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами здійснює суд у такому самому кількісному складі, в якому їх було ухвалено (одноособово або колегіально). Як убачається з матеріалів, кримінальна справа розглядалася судом у складі двох суддів і трьох народних засідателів, тобто склад суду становив 5 осіб. При цьому справа розглядалася за нормами КПК України 1960 року. Разом з тим, заяву засудженого про перегляд вироку за нововиявленими обставинами було розглянуто судом у складі трьох професійних суддів, що не узгоджується з вимогами процесуального закону щодо складу суду, який має розглядати заяви цієї категорії, з урахуванням інформації, наявної в матеріалах справи, про кількісний склад суду, який постановив вирок, про перегляд якого за нововиявленими обставинами засуджений порушував питання. При цьому касаційний суд у цій ухвалі констатував, що заяву засудженого про перегляд вироку відносно нього за нововиявленими обставинами було розглянуто незаконним складом суду, що є істотним порушенням процесуального закону, яке проігнорував суд апеляційної інстанції, внаслідок чого рішення як суду першої, так і апеляційної інстанції підлягають скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, який належить провести згідно з вимогами процесуального закону, а також з урахуванням наведеного в цій ухвалі.   
 
У заяві засуджений просить ухвалу ВССУ від 21 серпня 2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції.
 
Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та його захисника, які підтримали заяву та просили її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та матеріали, додані до заяви, обговоривши зазначені в них доводи, Суд дійшов висновку про таке.
 
1. Зазначену заяву ОСОБА_6 про перегляд судових рішень, яку було подано до Верховного Суду України та розгляд якої не закінчено у зв’язку з набранням чинності Закону України від 03 жовтня 2017 року, передана до Касаційного кримінального суду, і вона розглядається спочатку колегією суддів за правилами, що діяли до набрання чинності вказаним Законом (глава 33 КПК України).
 
2. Відповідно до положень пункту 2 статті 445 КПК України ця підстава перегляду Верховним Судом України судових рішень передбачає встановлення неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК України, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень. 
Відмінність (неоднаковість) у застосуванні однієї і тієї самої норми права, передбаченої КПК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень, встановлюється шляхом порівняння правових висновків щодо такого правозастосування в оспорених та наданих для порівняння судових рішеннях.
 
3. За матеріалами справи встановлено наступне.
Вироком Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочинів, передбачених статтями 17, ч. 2 81; ст. 17, ч. 2 ст. 117; ч. 2 ст. 196; ч. 2 ст. 142; ч. 3 ст. 208; пунктами «а», «є», «з» ст. 93 та ст. 42 КК України в редакції 1960 року до смертної кари із конфіскацією всього майна. Верховний Суд України ухвалою від 03 березня 1998 року зазначений вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року залишив без зміни. Постановою Черкаського обласного суду від 01 червня 2000 року вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року відносно засудженого ОСОБА_6 приведено у відповідність із Законом України від 22 лютого 2000 року «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального та Виправно-трудового кодексів України» шляхом пом`якшення засудженому покарання за пунктами «а», «е», «з» ст. 93 КК України в редакції 1960 року із смертної кари – розстрілу з конфіскацією всього майна на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна. 
 
Вирок Черкаського обласного суду від 19 грудня 1997 року було постановлено у складі двох суддів та трьох народних засідателів.
 
Надалі ОСОБА_6 подав заяву про перегляд цього вироку за нововиявленими обставинами, яку, як зазначено вище, судом першої інстанції було залишено без задоволення. 
 
Суд першої інстанції провів розгляд його заяви за нововиявленими обставинами у складі трьох суддів.
 
ОСОБА_6 при оскарженні наслідків розгляду цієї заяви як в апеляційному, так і в касаційному порядку наголошував на незаконний склад суду, що не відповідає тій кількості суддів, яка мала розглядати його заяву – 5 суддів замість 3 суддів, посилаючись на положення ч. 7 ст. 31 КПК України. 
Стверджуючи про неоднакове застосування положень ч. 7 цієї статті, як зазначалося вище, надав Суду на порівнняння ухвалу ВССУ від 30 березня 2017 року, яку навряд чи можна вважати обґрунтованою. Так, цією ухвалою ВССУ за касаційною скаргою на відповідну ухвалу Апеляційного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року відкрито касаційне провадження при оскарженні аналогічних порушень процесуального закону щодо складу суду, а за наслідками касаційного розгляду викладено висновок про його незаконність при розгляді заяви за нововиявленими обставинами, що мала б кількісно відповідати складу суду при постановленні вироку, тобто 5 суддів (2 суддів та 3 народні засідателі при постановленні вироку). 
Фактично зроблено висновок, що розгляд заяви за нововиявленими обставинами має бути здійснений колегіально і відповідати суто кількісно складу суду при постановленні вироку, тобто 2 суддів і 3 народних засідателів має замінити склад суду з 5 професійних суддів, з чим Суд не погоджується.
 
Втім ВССУ ухвалою від 21 серпня 2017 року у провадженні № 5-4340ск17 відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 .
Отже, колегія суддів ВССУ погодилася з висновками суду апеляційної інстанції про законність складу суду при розгляді заяви ОСОБА_6 та відповідно відсутність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону в цій частині.  
Наведене свідчить, що, відмовляючи у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_6 , суд касаційної інстанції (ВССУ) зробив висновок, у тому числі, й щодо правильності застосування судами положень частини 7 статті 31 КПК України.
 
4. Заяву про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 подав 01 липня 2015 року. 
На той час діяла відповідна редакція частини 7 статті 31 КПК України, що мала бути застосована судом, відповідно до якої перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами здійснює суд у такому самому кількісному складі, в якому вони були ухвалені (одноособово або колегіально).
 
У частині 7 цієї статті законодавець звернув увагу на відповідність кількісного складу. 
Разом з тим, ця частина закінчується дужками.
 
Водночас Суд звертає увагу на те, що дужки, за загальним правилом, як розділовий знак часто використовуються в нормативно-правових актах. Дужки використо-вуються після визначення певного поняття, коли зазначається на термін, яким це поняття позначається. Слова в дужках можуть уточнювати термін, що поставлений перед відкриттям дужок. Словами в дужках може розширюватись зміст правового припису, що формулюються текстом із словом, що поставлене перед відкриттям дужок.
Також вважається, що в дужках поміщуються слова, словосполучення, які уточнюють, пояснюють тощо попереднє слово, словосполучення; вказують на їх подальше скорочене використання.
З огляду на викладене, законодавцем у дужках уточнено саме кількісний склад для розгляду, заяви про нововиявлені обставини, що може бути здійснено одноособово або колегіально.
 
При цьому Суд не вбачає можливості розуміння такого уточнення законодавцем як розгляд заяви за нововиявленими обставинами у складі 5 професійних суддів, що мали кількісно замінити 2 суддів і 3 народних засідателів. 
 
У цьому випадку розгляд заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку відносно нього за нововиявленими обставинами колегіальним складом суду, а саме 3 суддями, проведено із дотриманням вимог ч. 7 ст. 31 КПК України.
 
5. Наведене переконує Суд у тому, що норми кримінального процесуального закону в ухвалі касаційного суду, про перегляд якої порушено питання, а саме від 21 серпня 2017 року, застосовано правильно.
 
6. Також стосовно даної справи не підлягає з`ясуванню питання про істотність порушень вимог процесу та необхідності відкриття касаційного провадження з огляду на законність складу суду, а саме його колегіальний склад. 
 
Керуючись статтями 453, 454, 455 Кримінального процесуального кодексу України, п. 1 § 3 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII«Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд
 
у х в а л и в:
 
Відмовити у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 серпня 2017 року у провадженні № 5-4340ск17.
Постанова Верховного Суду є остаточною і не може бути оскаржена.

Судді:

 
ОСОБА_1                                          ОСОБА_2                                     ОСОБА_3