Постанова
Іменем України
 
16 серпня 2018 року
м. Київ
справа № 621/307/17
провадження № 61-31400св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Пророка В. В.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_4,
відповідач – ОСОБА_5,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року в складі колегії суддів: Колтунової А. І., Кругової С. С., Пилипчук Н. П.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів.
Позовна заява мотивована тим, що з 28 листопада 2003 року до вересеня 2015 року ОСОБА_4 проживав однією сім’єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 Від фактичних шлюбних відносин сторони мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір’ю. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області                        від 22 червня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь          ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки           ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_4 вказував, що він не може сплачувати визначені судом аліменти у зв’язку з погіршенням здоров’я, наявністю онкологічного захворювання, інвалідності та необхідністю лікування.
На підставі викладеного, ОСОБА_4 просив зменшити розмір аліментів, який визначений рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року з 1/4 частини з усіх видів доходу до 1/8 частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 21 квітня        2017 року позов задоволено. Зменшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_6 Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_6 у розмірі                    1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж             30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відкликано виконавчий лист, виданий Зміївським районним судом Харківської області за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року за позовом              ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів. 
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що погіршення стану здоров’я позивача, наявності онкологічного та ряду інших захворювань, необхідності лікування та хірургічного втручання є правовою підставою для зменшення розміру аліментів. 
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено. Збільшено розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дитини – ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,                 з 1/8 частини з усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до 1/6 частини з усіх видій його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновком місцевого суду щодо наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів, які визначені судовим рішенням, а також зазначив, що наведені позивачем обставини не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
У касаційній скарзі, поданій у липні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення апеляційного суду.
Касаційна скарга мотивована тим, що визначений місцевим судом розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повноцінного розвитку та утримання дитини. Стан здоров’я позивача погіршився, тому йому необхідні додаткові кошти на лікування, проте апеляційний суд не звернув уваги на вказані обставини, визначаючи розмір аліментів.
Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.
29 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Суди встановили, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є батьками                  ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з матір’ю.
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22 червня 2016 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки                ОСОБА_6 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 березня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 04 березня 2015 року ОСОБА_4 з 03 березня 2015 року має другу групу інвалідності. 
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії           від 21 березня 2016 року ОСОБА_4 встановлено другу групу інвалідності до квітня 2018 року. 
З виписки із медичної карти хворого від 01 лютого 2017 року вбачається, що ОСОБА_4 страждає на ряд захворювань та потребує подальшого лікування в умовах стаціонару та вирішення питання щодо оперативного лікування.
Встановлено, що ОСОБА_4 знаходиться на обліку в Управлінні пенсійного фонду України Зміївського району і отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам другої групи. Розмір даної пенсії за період з липня 2016 року до грудень 2016 року включно становить 9 624,12 грн.
Групу інвалідності ОСОБА_4 було установлено 03 березня 2015 року, будь-яких належних та допустимих доказів щодо подальшого зменшення відсотку працездатності та різкого погіршення стану здоров’я ОСОБА_4 надано до суду першої та апеляційної інстанції не було.
ОСОБА_4 працює у комунальному підприємстві «Харківські теплові мережі» на посаді змінного інженера. Загальна сума доходу за період з липня 2016 року до грудень 2016 року без урахування аліментів становить 25 967,02 грн.
ОСОБА_5 працює в публічному акціонерному товаристві «Укрпошта» в центрі поштового зв’язку № 7 на посаді листоноші. Загальна сума її доходу за період з 01 січня 2017 року до 28 лютого 2017 року становить 5 660,80 грн.
З виписки з історії хвороби вбачається, що ОСОБА_6 знаходиться на обстеженні та лікуванні у відділі реабілітації чорнобильських дітей                          з 23 березня 2017 року до 30 березня 2017 року.
Вищевказаним рішенням Зміївського районного суду Харківської області  від 22 червня 2016 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_6 має статус дитини, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи, неодноразово була консультована в спеціальному медичному закладі, мала рекомендації до проходження медичних обстежень та лікування.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Як роз'яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України               від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що наведені відповідачем доводи щодо погіршення стану його здоров’я, наявності онкологічного та ряду інших захворювань, необхідності лікування та хірургічного втручання є правовою підставою для зменшення розміру аліментів, проте не є правовою підставою для порушення гарантованих державою прав дітей на гідний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Встановлений судом апеляційної інстанції розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, визначено відповідно до вимог статей 182, 183 СК України, з урахуванням доходу позивача та необхідного рівня матеріального забезпечення його неповнолітньої доньки та інші обставини справи.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення апеляційного суду – без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 І. М. Фаловська

В. С. Висоцька

В. В. Пророк