ПОСТАНОВА
Іменем України

14 серпня 2018 року 
Київ
справа №803/1122/17
адміністративне провадження №К/9901/36220/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Волинській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про застосування та стягнення адміністративно-господарських санкцій за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Гінди О.М., Курильця А.Р., Старунського Д.М. від 30 січня 2018 року, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2017 року Головне управління Держпродспоживслужби у Волинській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, позивач) звернулося до суду із позовом про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2, відповідач) адміністративно-господарських санкцій відповідно до пункту 1 частини першої статті 64 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» у вигляді штрафу у розмірі 6400 грн та стягнення з фізичної особи-підприємця адміністративно-господарських санкцій у цьому розмірі.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області проведено позапланову перевірку в кафе «Гопачок» за адресою: м. Ківерці, вул. Шевченка, 2-а, де здійснює господарську діяльність відповідач - ФОП ОСОБА_2 За результатами перевірки складено акт, яким встановлено, що відповідач допустила порушення норм законодавства щодо безпечності та якості харчових продуктів, що відповідно до статті 64 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» є підставою для застосування до неї адміністративно-господарської санкції.
Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за результатами проведення повторної перевірки встановлено, що відповідачем усунуто вимог законодавства про якість та безпечність харчових продуктів, визначених у приписі, відтак, відсутні підстави для застосування до ФОП ОСОБА_2 адміністративно-господарських санкцій.
Львівський апеляційний адміністративний суд постановою від 30 січня 2018 року апеляційну скаргу ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області задовольнив, постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року скасував та прийняв нове рішення, яким задовольнив адміністративний позов.
При винесенні такого рішення Львівський апеляційний адміністративний суд виходив з того, що відповідальність за недотримання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів настає у разі встановлення самого факту порушення вимог Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», який не пов'язує настання такої відповідальності із наслідками, які сталися у результаті допущених порушень.
Не погоджуючись з постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ФОП ОСОБА_2 звернулася з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, у якій просить скасувати зазначене рішення, а постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року залишити у силі.
У касаційній скарзі скаржник вказує на те, що судом апеляційної інстанції не перевірено факту існування порушень вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів, зазначених ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області у протоколі від 16 серпня 2017 року; не надано належної оцінки акта проведення перевірки від 15 серпня 2017 року, який не відповідає вимогам закону, а тому не може бути належним та допустимим доказом вини відповідача. Натомість суд апеляційної інстанції керувався припущеннями щодо визнання ФОП ОСОБА_2 вини щодо наведених у вищезазначених документах порушень.
Від ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області надійшов відзив на касаційну скаргу ФОП ОСОБА_2, у якій вказується на необґрунтованість вимог касаційної скарги та законність рішення суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим дане рішення управління просить залишити у силі, а касаційну скаргу - без задоволення.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 15 серпня 2017 року до ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області надійшли повідомлення про проведення перевірки у кафе «Гопачок», розташованого за адресою: м. Ківерці, вул. Шевченка, 2-а, де здійснює господарську діяльність відповідач ФОП ОСОБА_2
15 серпня 2017 року комісією у складі: головних спеціалістів відділу безпечності харчових продуктів та ветеринарної медицини ОСОБА_4 та ОСОБА_5, санітарного фельдшера відділу державного нагляду за дотриманням санітарного законодавства Ківерцівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області ОСОБА_6 у присутності ФОП ОСОБА_2 проведено обстеження та перевірку кафе «Гопачок» з метою санітарно-епідеміологічного розслідування випадків інфекційних захворювань.
За результатами обстеження та перевірки Ківерцівським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області складено довідку розслідування спалаху гострої кишкової інфекції від 15 серпня 2017 року, з якої вбачається, що всі хворі, які звернулись 14 та 15 серпня 2017 року до Волинської обласної інфекційної лікарні та інфекційного відділення Ківерцівської центральної районної лікарні 13 серпня 2017 року, брали участь у святкуванні весілля, що відбулося в кафе «Гопачок». На момент перевірки у закладі відсутні залишки продуктів харчування зі святкування весілля 13 серпня 2017 року. Під час обстеження відібрані 1 проба харчових продуктів для бактеріологічного дослідження, 1 проба питної води на бактеріологічне та санітарно-хімічне дослідження, 40 змивів на якість прибирання, обстежено 4 працівника (які 13 серпня 2017 року обслуговували весілля) на патогенний стафілокок та кишкову групу бактерій. Перевіряючими рекомендовано відповідачу здійснити ряд заходів, а інформацію про виконання запропонованих заходів направити до Ківерцівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області до 21 серпня 2017 року.
Крім того, складено акт перевірки дотримання санітарного законодавства від 15 серпня 2017 року, з якого слідує, що позаплановою перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_2 допустила порушення норм законодавства щодо безпечності та якості харчових продуктів, зокрема, виявлено: 
перехрещення потоків сирої та готової продукції; кухонного посуду, дощок та ножів для розробки харчових продуктів недостатньо; маркування відсутнє; 
недостатню кількість технологічного обладнання, що використовується для обробки харчових продуктів; 
відсутність контролю за температурним режимом холодильного обладнання (відсутні термометри); 
не промаркований прибиральний інвентар, місце для його зберігання відсутнє; 
утримання в неналежному стані побутової кімнати для працівників, умови для зберігання особистого та спеціального одягу відсутні; відсутній допуск до роботи двох працівників закладу; 
в заклад приймаються страви домашнього приготування.
16 серпня 2017 року на підставі довідки розслідування спалаху гострої кишкової інфекції від 15 серпня 2017 року та акта перевірки дотримання санітарного законодавства від 15 серпня 2017 року в кафе «Гопачок», в. о. начальника Ківерцівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області видано розпорядження № 12, яким зобов'язано ФОП ОСОБА_2: тимчасово припинити роботу кафе «Гопачок» до завершення санітарно-епідеміологічного розслідування випадку групового захворювання гастроентеритом; забезпечити проведення комплексу санітарно-гігієнічних та протиепідемічних заходів закладу; інформувати про виконану роботу щодо тимчасового припинення роботи закладу до 17 серпня 2017 року, про усунення порушень санітарних вимог до 25 серпня 2017 року. 
16 серпня 2017 року в.о. начальником Ківерцівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області складено протокол про порушення у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів про порушення відповідачем статті 64 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» та протокол про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 166-22 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В обох протоколах викладені однакові правопорушення, зокрема, ті, що зафіксовані в акті перевірки дотримання санітарного законодавства від 15 серпня 2017 року. В протоколах відсутня відмітка про ознайомлення особи, щодо якої їх складено (ОСОБА_2З.), зі змістом протоколів та відмітка про надіслання протоколів рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення.
Пізніше, в.о. начальником Ківерцівського районного управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській складено доопрацьований протокол про адміністративне правопорушення від 16 серпня 2017 року, у якому уточнено, що за вчинене правопорушення передбачена адміністративна відповідальність за частиною першою статті 166-22 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На цьому протоколі проставлена відмітка про отримання його копії ОСОБА_2 
Крім того, 16 серпня 2017 року Ківерцівським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області винесено припис № 11 про усунення виявлених порушень.
22 серпня 2017 року Ківерецьким районним лабораторним відділенням Луцького міськміжрайонного відділу Державної установи «Волинський обласний лабораторний центр МОЗ України» складено акт № 07.4.3-3/896, у якому зазначено, що результат аналізу відібраних змивів на якість заключної дезінфекції від'ємний.
23 серпня 2017 року Ківерцівським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області проведено повторну перевірку на предмет виконання припису № 11 від 16 серпня 2017 року, за результатами якої складено акт перевірки дотримання санітарного законодавства. В акті зазначено, що запропоновані приписом № 11 від 16 серпня 2017 року заходи виконані.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (у редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону постанова Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року не відповідає, а викладені в касаційній скарзі вимоги скаржника є обґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Так, повноваження ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області у спірних правовідносинах регламентовано, зокрема, законами України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя», «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (тут і далі - у редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин).
Статтею 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до статті 31 Закону України «Про забезпечення санітарного та епідеміологічного благополуччя» на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, покладаються функції з державного санітарно-епідеміологічного нагляду на відповідних територіях, транспорті.
Мета, завдання та порядок здійснення державного санітарно-епідеміологічного нагляду в Україні визначені Положенням про державний санітарно-епідеміологічний нагляд, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1109 від 22 червня 1999 року (далі - Положення № 1109). При цьому, порядок реалізації повноважень Державною службою України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів визначений Положенням про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667 (далі - Положення № 667).
Пункт 3 Положення № 1109 передбачає, що метою державного санітарно-епідеміологічного нагляду є запобігання, виявлення та припинення порушень санітарного законодавства.
Відповідно до пункту 3 Положення № 667 основними завданнями Держпродспоживслужби є реалізація державної політики, зокрема, у галузі ветеринарної медицини, сферах безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
Згідно з пунктом 7 Положення № 667 Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що Ківерцівське районне управління ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, як територіальний орган Держпродспоживслужби, наділений компетенцією проводити санітарно-епідеміологічні розслідування, спрямовані на виявлення причин та умов, що призводять до виникнення і поширення інфекційних хвороб, у тому числі через харчові продукти, групових та індивідуальних харчових отруєнь, масових інфекційних захворювань, та за їх результати вживати заходів до їх усунення відповідно до законодавства.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» оператор ринку харчових продуктів - суб'єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об'єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього Закону та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. До операторів ринку належать фізичні особи, якщо вони провадять діяльність з метою або без мети отримання прибутку та займаються виробництвом та/або обігом харчових продуктів або інших об'єктів санітарних заходів; потужності - споруди або комплекс споруд, приміщення, будівлі, обладнання та інші засоби, включаючи транспортні засоби, а також територія, що використовуються у виробництві та/або обігу об'єктів санітарних заходів.
Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що кафе «Гопачок» зареєстроване у Державному реєстрі потужностей операторів ринку за номером r-ua-03-05-192 ФОП ОСОБА_2 Свою діяльність кафе здійснює на підставі свідоцтва про реєстрацію та дозволу на роботу, наданого Ківерцівською міською радою № 9 від 15 квітня 2015 року, тобто є оператором ринку у розумінні Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 статті 64 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» оператори ринку в разі порушення вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів несуть відповідальність в межах діяльності, яку вони здійснюють, зокрема, за недотримання вимог законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів щодо гігієнічних вимог до харчових продуктів на всіх стадіях їх виробництва та обігу, у тому числі допущення до процесу виробництва та/або обігу харчових продуктів осіб, які мають протипоказання до роботи з харчовими продуктами і присутність яких на робочому місці може спричинити виробництво та/або обіг небезпечних харчових продуктів, у вигляді накладення штрафу у розмірі від п'яти до восьми мінімальних заробітних плат.
Частиною восьмою статті 65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» встановлено, що розгляд справ про порушення законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів здійснюється у судовому порядку відповідно до закону. 
Відповідно до частини десятої цієї ж статті сплата штрафу не звільняє оператора ринку харчових продуктів від обов'язку щодо усунення допущеного правопорушення, а також від відшкодування заподіяної внаслідок такого правопорушення шкоди (завданих збитків).
З аналізу наведених правових норм вбачається, що штраф сплачується за рішенням суду з підстав виявлення факту порушення законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. При цьому, сплата штрафу не звільняє оператора ринку від обов'язку усунути допущені порушення та відшкодувати завдані збитки. 
Як встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, за результатами позапланової перевірки 16 серпня 2017 року Ківерцівським районним управлінням ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області, крім іншого, винесено припис № 11 про усунення виявлених порушень, вимоги якого виконані оператором ринку у повному обсязі, що підтверджується актом повторної перевірки від 23 серпня 2017 року.
Поняття та юридична природа припису визначені Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому, колегія суддів вважає помилковим висновок апеляційного суду про те, що положення цього Закону не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки стаття 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначає, що дія цього Закону поширюється на відносини, пов'язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності. При цьому, серед правовідносин, на які не поширюється дія цього Закону не визначені правовідносини у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів.
Отже, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» з урахуванням особливостей та у частині, що не урегульована Законом України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».
Так, частиною восьмою статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» передбачено, що припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» невиконання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виявлених під час здійснення заходу державного нагляду (контролю), тягне за собою застосування до суб'єкта господарювання штрафних санкцій у порядку, встановленому законом.
Аналіз наведених правових норм у системному зв'язку із положеннями статті 65 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» дозволяє дійти до висновку про те, що відповідальність суб'єкта господарювання настає у разі, якщо ним не усунуто порушення, визначені у приписі, якщо інше прямо не передбачено спеціальним Законом.
Юридична відповідальність є однією з форм захисту суспільства та держави від посягань на відповідні цінності, головними з яких відповідно до статті 3 Конституції України є людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека. При цьому, юридична відповідальність ґрунтується, у першу чергу, на державному примусі як специфічному впливі на поведінку особи, заснованому на організованій силі та спрямованому на безумовне виконання санкціонованих державою правил поведінки (норм права). Такий примус передбачає його регламентованість виключно законом, наявність чітко встановлених меж застосування та здійснення лише компетентним суб`єктом владних повноважень. 
Мета застосування державою юридичної відповідальності до правопорушника обумовлені цілями, заради яких вона запроваджується. До таких основних цілей слід віднести наступну: 
охоронна -? зупинити триваюче правопорушення (протиправний стан);
правозабезпечувальна - досягнути результату у формі приведення поведінки (діяльності) відповідного суб`єкта до стану правомірної; 
правовідновлювальна (компенсаційна) ?- відновити порушене право потерпілого та компенсувати йому матеріальний і моральний збиток, заподіяний правопорушенням; 
попереджувальна (превентивна) ? попередити вчинення нових правопорушень з боку як самого правопорушника (приватна превенція), так і інших суб`єктів (загальна превенція); 
процедурно-процесуальна -? офіційно визнати правопорушника винним у здійсненні протиправного діяння;
виховна - перевиховати правопорушника шляхом забезпечення у нього сталого спрямування на неухильне дотримання норм права; 
каральна (штрафна) ? покарати правопорушника у формі понесенні ним додаткових втрат, зокрема, майнового характеру.
Оскільки судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в результаті притягнення позивача до відповідальності було досягнута охоронна, правозабезпечувальна, процедурно-процесуальна тощо складова мети юридичної відповідальності з боку держави, суд першої інстанції у цій справі з урахуванням усіх обставин дійшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для застосування до ФОП ОСОБА_2 штрафних санкцій як каральної (штрафної) складової мети юридичної відповідальності.
Тож колегія суддів дійшла до висновку, що судом апеляційної інстанції порушено норми матеріального права, оскільки до спірних правовідносин не застосовано відповідні положення Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», які мали бути застосовані, в той час, як суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення на підставі правильного застосування норм матеріального права та при дотримання норм процесуального права.
Як зазначається у рішенні Конституційного Суду України від 29 серпня 2012 року № 16-рп/2012, Конституція України гарантує здійснення судочинства судами на засадах, визначених у частині третій статті 129 Конституції, які забезпечують неупередженість здійснення правосуддя судом, законність та об'єктивність винесеного рішення тощо. Ці засади, є конституційними гарантіями права кожного на судовий захист, зокрема, шляхом забезпечення перевірки судових рішень в апеляційному та касаційному порядках, крім випадків, встановлених законом (рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2011 року № 13-рп/2011).
Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Так, в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні, ЄСПЛ у пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04) сформовано таку позицію: згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Оскільки колегія суддів скасовує рішення апеляційного суду, не повертаючи справу на новий розгляд, то відповідно до частини шостої статті 139 КАС України касаційний суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. 
Відповідно до квитанції № 29 від 06 березня 2018 року ОСОБА_2 сплачено судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 3088 грн, яка підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, 

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 задовольнити.
Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 січня 2018 року скасувати.
Постанову Волинського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2017 року залишити у силі.
Стягнути на користь ОСОБА_2, сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 3088 грн, за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпродспоживслужби у Волинській області.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                       Я.О. Берназюк 
Судді:                                                                                  М.І. Гриців
                                                                                                          Н.В. Коваленко