ПОСТАНОВА
Іменем України

11 липня 2018 року 
Київ
справа №809/3751/14
адміністративне провадження №К/9901/1423/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М.,  Данилевич Н.А., 
за участю секретаря судового засідання Корецького І.О.,
представників учасників справи:
позивача: ОСОБА_2
відповідача: Хорольського С.В.
третьої особи: не з'явився
розглянувши у судовому засіданні в касаційній інстанції справу за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2015 у складі судді Григорука О.Б. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 у складі колегії суддів: Судової-Хомюк Н.М. (головуючого), Гуляка В.В., Коваля Р.Й. у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Івано-Франківської області, третя особа Територіальна державна інспекція праці в Івано-Франківській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу  та моральної шкоди, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до прокуратури Івано-Франківської області, третя особа Територіальна державна інспекція праці в Івано-Франківській області, в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви просив визнати протиправним та скасувати наказ від 15.10.2014 №1004к про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника Калуського міжрайонного прокурора Івано-Франківської області; визнати протиправним та скасувати наказ від 26.11.2014 №1112к, яким змінено наказ від 15.10.2014 №1004к в частині дати звільнення з посади; поновити позивача на посаді заступника Калуського міжрайонного прокурора Івано-Франківської області; стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду в розмірі 50000 грн. 
Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 10.03.2015, яку залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 працював в органах прокуратури на різних посадах з 28.02.1997. З 13.02.2013 позивач перебував на посаді заступника Калуcького міжрайонного прокурора.
Відповідно до наказу Генеральної прокуратури України № 44ш від 24.06.2014 вирішено скоротити у структурі та штатному розписі органів прокуратури Івано-Франківської області 25 штатних одиниць, в тому числі посаду, яку обіймав позивач. 
15.07.2014 позивача попереджено про наступне вивільнення із займаної посади з 15.09.2014 згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку із змінами до структури та штатної чисельності - скорочення посади заступника Калуського міжрайонного прокурора. З вказаним попередженням позивача ознайомлено, копію письмового попередження ним отримано 15.07.2014.
Наказом прокуратури Івано-Франківської області від 15.10.2014 №1004к позивача звільнено з посади заступника Калуського міжрайонного прокурора в зв'язку   із скороченням штатної чисельності на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.
26.11.2014  відповідачем прийнято наказ №1112 к «Про внесення змін до наказу прокурора області від 15.10.2014 №1004к «Про звільнення ОСОБА_2». відповідно до якого змінено дату звільнення позивача з 15.10.2014 на 22.10.2014. Підставою прийняття вказаного наказу зазначено листки непрацездатності №343760 та №353471, відповідно до яких позивач з 04.10.2014 по 15.10.2014 та з 15.10.2014 по 21.10.2014 перебував на амбулаторному лікуванні.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про правомірність звільнення позивача з посади, оскільки прокуратурою Івано-Франківської області дотримано норми законодавства, що регулюють вивільнення працівника   за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України. Щодо звільнення позивача у період його тимчасової непрацездатності, суди зазначили, що 15.10.2014 ОСОБА_2 приступив до виконання службових обов'язків, поставивши про це до відома Калуського міжрайонного прокурора та відділ роботи з кадрами прокуратури області. При цьому, про перебування на амбулаторному лікування з 15.10.2014 відповідача не повідомив.
ОСОБА_2 оскаржив в касаційному порядку вказані судові рішення, просить їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що відповідачем не було запропоновано всіх вакантних посад під час попередження про наступне звільнення, які б відповідали його освіті, кваліфікації, стажу та досвіду роботи. Вказує, що відповідачем не надано належних доказів відмови ОСОБА_2 від запропонованих ним посад, а складені за період з 17 липня по 9 вересня 2014 акти не можуть свідчити про небажання позивача залишитися на роботі в прокуратурі та про його відмову від запропонованих посад при скороченні посади, яку він обіймав. Вважає, що судами необґрунтовано не взято до уваги факт перебування позивача на лікарняному під час звільнення, а також не враховано наявність у позивача переважного права залишення на роботі. 
Крім цього, позивач зазначає про порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме - вимог статті 15-1 та частини 2 статті 26 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017).  Вказує, що під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, склад суду змінювався неодноразово, при цьому розгляд справи не розпочинався спочатку, а продовжувався. 
Відповідач зазначає про безпідставність скарги, тому просить залишити її без задоволення, а судові рішення - без змін. 
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, суд приходить до таких висновків.
Згідно з частиною 1 статті 26 КАС України (у редакції, яка діяла до 15.12.2017)    склад суду під час розгляду і вирішення   адміністративної справи   в суді однієї інстанції незмінний, крім випадків, встановлених законом. 
Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України від 07.10.2010 № 2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (далі -   Закон №2453-VІ) визначення колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу під час реєстрації відповідних документів, а також в інших випадках визначення складу суду на будь-якій стадії процесу, за принципом випадковості.
Згідно з частиною третьою статті 15-1 КАС визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який враховує кількість справ, що перебувають на розгляді у суддів, заборону брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень.
Відповідно до частини другої статті 26 КАС у разі неможливості продовження розгляду адміністративної справи одним із суддів до розгляду залучається інший суддя, який визначається в порядку, встановленому частиною третьою   статті 15-1 цього Кодексу.
Аналіз   статті 15 Закону № 2453-VІ   та статей   15-1,   26 КАС   дає підстави для висновку, що за наявності функціонуючої автоматизованої системи документообігу заміна судді (суддів), який з поважних причин не може брати участь у розгляді справи (перебування судді у відпустці, на лікарняному, у відрядженні чи закінчення терміну повноважень тощо), на інших суддів цього суду має здійснюється виключно автоматизованою системою документообігу за принципом вірогідності.
Відповідно до частини 6 статті 15-1 КАС, порядок функціонування автоматизованої системи документообігу суду, у тому числі видачі судових рішень та виконавчих листів, передачі справ до електронного архіву, зберігання текстів судових рішень та інших процесуальних документів, надання інформації фізичним та юридичним особам, підготовки статистичних даних, визначається Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, що затверджується   Радою суддів України за погодженням з Державною судовою адміністрацією України.
На виконання зазначених положень Рада суддів України прийняла Положення про автоматизовану систему документообігу суду, яке затвердила рішенням від 26.11.2010 №30.   
Відповідно до пункту 2.3.31 цього Положення, результатом автоматизованого розподілу судових справ є протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідного суду, що автоматично створюється автоматизованою системою.
Протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.
Згідно з пунктом 2.3.34 Положення, у випадках зміни складу колегії суддів у зв'язку з вибуттям судді зі складу постійної колегії суддів або з припиненням повноважень судді, заміна судді, який вибув, здійснюється автоматизованою системою в порядку, зазначеному в підпункті 2.3.23 пункту 2.3 цього Положення. Особливості застосування даного пункту можуть бути передбачені зборами суддів.
Результатом автоматичної зміни складу колегії суддів є протокол    автоматичної зміни складу колегії суддів, що автоматично створюється автоматизованою системою.
Протокол автоматичної зміни складу колегії суддів роздруковується, підписується та додається до матеріалів судової справи.
Як убачається з журналів судового засідання від 24.06.215 та від 12.08.2015, розгляд адміністративної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 здійснювався колегією суддів у складі: Судова-Хомюк Н.М. (головуюча), Гуляк В.В., Коваль Р.Й. 
26.08.2015 продовжено розгляд справи колегією суддів у складі: Судова-Хомюк Н.М. (головуюча), Коваль Р.Й., Шинкар Т.І. Натомість, матеріали справи не містять протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів. 
Також, 30.09.2015 за відсутності протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів розгляд справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 продовжено колегією суддів у складі: Судова-Хомюк Н.М. (головуюча), Гуляк В.В., Гудим Л.Я.
21.10.2015 розгляд справи знову було продовжено колегією суддів вже у іншому у складі: Судова-Хомюк Н.М. (головуюча), Гуляк В.В., Коваль Р.Й. за відсутності проколу автоматичної зміни складу колегії суддів. 
Зазначені обставини вказують, що справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду, що, з урахуванням приписів пункту 1 частини 3 статті 353 КАС України (у редакції, яка діє з 15.12.2017) є порушенням норм процесуального права і обов'язковою підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд. 
Згідно з частиною 4 статті 353 КАС України, справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд , якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом апеляційної інстанції під час прийняття рішення було порушено норми процесуального права, що є обов'язковою підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.10.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до прокуратури Івано-Франківської області, третя особа Територіальна державна інспекція праці в Івано-Франківській області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу  та моральної шкоди - скасувати і направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................
В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
 Н.А. Данилевич ,
Судді Верховного Суду