ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року 
м. Київ
Справа №  910/13872/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючий - Стратієнко Л.В.,
судді: Баранець О.М., Ткач І.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України

на рішення Господарського суду міста Києва
(суддя - Трофименко Т.Ю.)
від 20.09.2017
та постанову Київського апеляційного господарського суду
(головуючий - Зеленін В.О., судді - Зубець Л.П., Ткаченко Б.О.)
від 13.11.2017,

за позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України
до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"
про стягнення 1 021,67 грн

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк"  про стягнення 1021,67 грн помилково зарахованої суми пенсії на банківський рахунок внаслідок смерті пенсіонера. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України на обліку перебувала пенсіонерка ОСОБА_1 на рахунок якої в ПАТ КБ "Приватбанк" перерахована пенсія за липень 2016 року в сумі 1 103,51 грн. Оскільки пенсіонерка ОСОБА_1 померла 01.06.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про повернення коштів. На таку  заяву відповідачем було повернуто грошові кошти в сумі 81,84 грн. Решта коштів не повернута у зв'язку з відсутністю коштів на рахунку пенсіонерки. 

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 в задоволенні позову відмовлено. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 залишено без змін. 

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій обґрунтовані тим, що відповідач у повному обсязі виконав свої зобов'язання, передбачені договором № 33 від  01.04.2016 та Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596, шляхом перерахування позивачу залишку коштів, наявного на рахунку отримувача пенсії - ОСОБА_1, у розмірі 81,84 грн після надходження відомостей про її смерть.

У грудні 2017 року Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України подало касаційну скаргу, в якій просить скасувати вказані рішення і прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Підставами для скасування судових рішень позивач зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанції, зокрема, ч. 1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та банківські перекази" та Порядку виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1956.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи і перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення з таких підстав.

Як передбачено у ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (частини 1, 2, 3 ст. 1066 ЦК України).  

Банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (стаття 1071 ЦК України).

Відповідно до п. 22.9 статті 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Порядок визначення залишку коштів встановлюється Національним банком України. У разі недостатності на рахунку платника коштів для виконання у повному обсязі розрахункового документа стягувача на момент його надходження до банку платника цей банк здійснює часткове виконання цього розрахункового документа шляхом переказу суми коштів, що знаходиться на рахунку платника, на рахунок отримувача.

За умовами п. 13  Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затверджений постановою  Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 №1596 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі надходження до уповноваженого банку відомостей про смерть одержувача пенсії та грошової допомоги уповноважений банк зобов'язаний припинити зарахування коштів на поточний рахунок з місяця, наступного за місяцем смерті одержувача, і зробити відповідну помітку у примірнику списку на зарахування пенсій та допомоги, що підлягає поверненню органу Пенсійного фонду або органу праці та соціального захисту населення.

Суми пенсій та грошової допомоги, зараховані на поточний рахунок разом з нарахованими на них відсотками починаючи з місяця, наступного за місяцем смерті пенсіонера, підлягають поверненню уповноваженим банком відповідно органам Пенсійного фонду та соціального захисту населення не пізніше наступного операційного дня надходження відомостей про смерть одержувача.

Пункт 2.22 глави 22 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачає, що банк виконує розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунку клієнта, якщо інше не встановлено договором між банком і клієнтом.

Як встановлено господарськими судами, на обліку у Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України перебувала пенсіонерка ОСОБА_1. Суми пенсій, належних ОСОБА_1, перераховувалась на її поточний рахунок, який був відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк".

08.07.2016 Чернігівське управління Пенсійного фонду України перерахувало на рахунок відповідача кошти в розмірі 1 103,51 грн для їх подальшого зарахування на поточний рахунок ОСОБА_1 як пенсії за липень 2016 року.

За твердженнями позивача 08.08.2017 йому стало відомо про смерть 01.06.2016 ОСОБА_1 зі списків померлих громадян, які отримані з Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Позивач неодноразово звертався до ПАТ КБ "Приватбанк" із листами про повернення пенсійних коштів, виплачених ОСОБА_1 за липень 2016 року в розмірі 1 103,51 грн, у зв'язку із смертю пенсіонера. Проте, відповідач повернув кошти лише частково в сумі 81,84 грн, в межах наявного залишку на рахунку пенсіонерки. 

У зв'язку із викладеним, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 021,67 грн помилково виплаченої пенсії за липень 2016 року. 

Спірні правовідносини були врегульовані договором № 33, укладеним 01.04.2016 між Чернігівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України та публічним акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" про зарахування і виплату пенсій (грошової допомоги), що фінансуються з Пенсійного фонду України.

У параграфі 1 ст. 1 договору № 33 від 01.04.2016 сторони узгодили, що ПАТ КБ "Приватбанк" виконує функції виплати пенсій та грошової допомоги, передбачені Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їх поточні рахунки у банках затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 № 1956. 

У параграфі 2 ст. 3 договору вказано, що згідно з цим договором ПАТ КБ "Приватбанк" зобов'язується забезпечити укладання з пенсіонерами і одержувачами допомоги договорів про відкриття поточних рахунків для зарахування сум пенсій та допомоги; зарахування сум пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки одержувачів не пізніше наступного операційного дня після надходження коштів від Фонду; видачу одержувачам належних їм сум пенсій та грошової допомоги за їх першою вимогою. 

В параграфі 4 статті 8 договору № 33 від 01.04.2016 сторони погодили умови для повернення коштів установами банку відповідача, у випадку перерахованих пенсійним фондом коштів на рахунки померлих пенсіонерів. Такими умовами є : 1) зарахування пенсії на рахунок пенсіонера в місяцях, наступних після його смерті; 2) надходження письмового розпорядження від управління Пенсійного фонду Україниіз повідомленням про смерть пенсіонера; 3) наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера.

Як правильно зазначено господарськими судами, погоджена сторонами умова про наявність коштів на поточному рахунку померлого пенсіонера не суперечить приписам пункту 13 Порядок виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Окрім того, така умова відповідає положенню пункту 22.9 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні",   згідно з яким банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників. 

Відтак, дії ПАТ КБ "Приватбанк" з перерахування Чернігівському об'єднаному управлінню Пенсійного фонду України залишку коштів на рахунку отримувача пенсії у сумі 81,84 грн є правомірними, а висновок судів про відсутність правових підстав для стягнення з  відповідача спірних 1 021,67 грн - правильним та обґрунтованим. Натомість, аргументи скаржника зазначеного не спростовують і відхиляються судом як помилкові та такі, що зводяться до невірного тлумачення норм чинного законодавства.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права в межах заявлених позовних вимог вважає правильним висновок судів про відмову у їх задоволенні. 

Доводи касаційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви та апеляційної скарги, яким суди першої та апеляційної інстанцій надали належну правову оцінку.

За таких обставин постанова суду апеляційної інстанції та рішення першої інстанції прийняті з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, а Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України було звільнено від сплати судового збору при поданні касаційної скарги відповідно до вимог п. 18 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" (в редакції чинній на момент подання касаційної скарги), то згідно з вимогами ст. 129 ГПК України судовий збір не стягується.  

Керуючись п. 13 ст. 8, ст. ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В :

касаційну скаргу Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України  залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.09.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.11.2017 у справі за № 910/13872/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                            Л. Стратієнко

Судді                                                                                                         О. Баранець          

                                                                                                                         І. Ткач