Постанова
Іменем України
 
01 серпня 2018 року
м. Київ
 
справа № 646/165/16-ц
провадження № 61-21629св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д., 
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач);
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - ОСОБА_2, 
третя особа - ОСОБА_3, 
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року у складі судді Єжова В. А. та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2017 року у складі колегії суддів: Яцини В. Б., Бурлаки І. В., Карімової Л. В., 
 
ВСТАНОВИВ:
 
У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
 
Позовну заяву мотивовано тим, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 2013 року на її користь з ОСОБА_2 стягнуто аліменти в розмірі 1 000 грн на неповнолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2013 року до досягнення дітьми повноліття. Оскільки відповідач не сплачував аліментів, то утворилась заборгованість, яка станом на 26 листопада 2015 року становить 21 190 грн 99 коп.
 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила на підставі статей 194, 196 СК України сягнути з  ОСОБА_2 на її користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 17 квітня 2013 року по 26 листопада 2015 року у сумі 125 740 грн 53 коп. 
 
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлених за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 2013 року, за період з 17 квітня 2013 року по 31 жовтня 2015 року у розмірі 6 292 грн 73 коп.
 
У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Рішення мотивоване тим, що розрахунок розміру пені за аліментами, наданий позивачем, є помилковим, неустойку потрібно обчислювати з урахуванням правового висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, відповідно до яких за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. 
 
Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року залишено без змін. 
 
Ухвала мотивована тим, що неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Таким чином, апеляційний суд погодився із висновком суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у розмірі 6 292 грн 73 коп.
 
У травні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить скасувати оскаржувані судові рішення та справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не надали належної оцінки тому, що ОСОБА_2 не виконує рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 2013 року щодо стягнення аліментів на дітей, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка згідно з довідкою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 26 листопада 2015 року  № 46613 становить 21 190 грн 99 коп.
 
Застосований судами попередніх інстанцій спосіб нарахування розміру пені не відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15 та від 01 червня 2016 року у справі № 6-535цс16. 
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
11 травня 2018 року справу передано до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що згідно з рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 24 травня 2013 року з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, щомісячно, починаючи з 17 квітня 2013 року до досягнення дітьми повноліття, стягується 1 000 грн. 
 
Згідно з довідкою Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 26 листопада 2015 року  № 46613 заборгованість ОСОБА_2 за аліментами на неповнолітніх синів: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за період з 17 квітня 2013 року по 26 листопада 2015 року становить 21 190 грн 99 коп. (а. с. 5).
 
Відповідно до статті 196 СК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.
 
Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. 
 
Згідно із частиною третьою статті 74 цього Закону розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення в порядку, встановленому СК України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України.
 
Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
 
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. 
 
У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.
 
Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: 
 
?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:
 
?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; 
 
A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;
 
Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; 
 
A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;
 
Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;
 
An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; 
 
Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. 
 
Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. 
 
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року № 14-37цс18.
 
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.
 
Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 січня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 29 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                              Д. Д. Луспеник 

Судді:                                                                                         О. В. Білоконь

                                                                                                     Б. І. Гулько

                                                                                                     Є. В. Синельников

                                                                                                      Ю. В. Черняк