Постанова 
Іменем України 
 
17 травня 2018 року
м. Київ
справа № 298/1475/16-к
Провадження № 51-576 км 17
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого –                               ОСОБА_1 ,
суддів:                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі                                 ОСОБА_4 ,
за участю прокурора                     ОСОБА_5 ,
у режимі відеоконференції  
засудженого                                   ОСОБА_6 
 
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12016070070000262 за обвинуваченням 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився та фактично проживає по АДРЕСА_1 ,
ОСОБА_8 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився та фактично проживає по АДРЕСА_2 ,
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився та фактично проживає по АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ч. 4 ст. 296 КК України,
за касаційною скаргою захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 липня 2017року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 засуджено за:
ч. 2 ст. 162 КК України на 2 роки позбавлення волі;
ч. 4 ст. 296 КК України на 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі кожному.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 рахувати з моменту їх фактичного затримання, після вступу вироку в законну силу.
Вирішено питання про речові докази у кримінальному провадженні.
Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в частині призначеного покарання змінено:
ОСОБА_7 призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 162 КК України - 2 роки позбавлення волі;
- ч. 4 ст. 296 КК України – 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_7 остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_8   призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 162 КК України – 2 роки позбавлення волі;
- ч. 4 ст. 296 КК України – 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі.
ОСОБА_6 призначено покарання за:
- ч. 2 ст. 162 КК України – 2 роки позбавлення волі;
- ч. 4 ст. 296 КК України – 3 роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_6 остаточно визначено покарання 4 роки позбавлення волі.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
У решті вирок суду першої інстанції залишено без зміни.
За вироком суду, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи при собі предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, а саме сокиру, дерев`яну палицю, ланцюг, незаконного проникли в будинок по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_11 , де умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинили хуліганські дії по відношенню до власника житла та інших мешканців будинку, маючи при собі предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, спричинили потерпілим тілесні ушкодження.
Зокрема, ОСОБА_7 , не звертаючи уваги на словесні зауваження мешканців будинку припинити хуліганські дії, почав виражатися на їхню адресу нецензурними словами, та наніс удари дерев`яною палицею, яку приніс із собою, по голові ОСОБА_11 , чим заподіяв потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
ОСОБА_6 , не звертаючи уваги на словесні зауваження мешканців будинку припинити хуліганські дії, почав виражатися на їхню адресу нецензурними словами та наніс удари ногою по животі ОСОБА_12 , чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження.
Продовжуючи свої хуліганські дії, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, з іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, маючи при собі предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, а саме сокиру, дерев`яну палицю, ланцюг, умисно, повторно,  незаконного проникли в будинок по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_13 , де повторно умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинили хуліганські дії по відношенню до власника житла та інших мешканців будинку, маючи при собі предмети, пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень, спричинили потерпілим тілесні ушкодження.
Зокрема, ОСОБА_7 , не звертаючи уваги на словесні зауваження мешканців будинку припинити хуліганські дії, наніс удари палицею, яку заздалегідь приніс із собою по спині  ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , чим спричинив потерпілим легкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_8 , не звертаючи уваги на словесні зауваження мешканців будинку припинити хуліганські дії, наніс удари обухом сокири, яку приніс із собою, по голові ОСОБА_15 та ОСОБА_13 чим заподіяв ОСОБА_15 легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та ОСОБА_13 легкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_6 , не звертаючи уваги на словесні зауваження мешканців будинку припинити хуліганські дії, наніс удари ланцюгом, який приніс із собою, ОСОБА_14 , та ОСОБА_13 , та дерев`яною палицею ОСОБА_15 , чим спричинив потерпілим легкі тілесні ушкодження.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ставлять питання про скасування постановлених судових рішень та призначення нового розгляду у суді першої інстанції. Вважають, що судом першої інстанції порушені вимоги ст. ст. 352, 353 КПК України під час допиту потерпілих та свідків, не встановлено їх особи, попереджено про кримінальну відповідальність, але не приведено до присяги, а тому їх показання є недопустимими. Стверджують про не роз`яснення учасникам процесу права відводу секретарю судового засідання, який змінився. Вказують на порушення вимог закону, які виразилися в тому, що прокурор оголошував короткий зміст обвинувального акта. Зазначають про не дослідження речових доказів у провадженні. Повідомляють, що апеляційний суд на вказані порушення вимог закону увагу не звернув, не усунув їх, а тому ухвала не відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_6 підтримав касаційні доводи і просить їх задовольнити.
Прокурор вважає доводи касаційної скарги безпідставними і заперечує проти її задоволення.
В надісланій заяві захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримують касаційну скаргу і просять її задовольнити. 
У надісланих запереченнях потерпіла ОСОБА_12 судові рішення вважає законними і обґрунтованими і просить залишити без зміни, а касаційну скаргу захисників – без  задоволення.
В надісланих запереченнях прокурор касаційні вимоги вважає безпідставними і просить відмовити в їх задоволенні.
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. 
Доводи захисників про порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ст. ст. 352, 353 КПК України, допущені, на їх думку, районним судом, були предметом перевірки апеляційного суду.
Перевіряючи ці доводи апеляційний суд зазначив, що із журналу судового засідання від 23.01.2017 року та звукозапису судового засідання вбачається, що головуючим, відповідно до вимог ст. 342 КПК України, після відкриття судового засідання перевірено явку учасників судового провадження, повідомлено про повне фіксування судового провадження, оголошено склад суду, роз`яснено учасникам право відводу до складу суду, прокурора, секретаря судового засідання та з`ясовано думку учасників провадження з приводу цього, з`ясовано в учасників провадження, в тому числі потерпілих та свідків, чи вручені їм письмові пам`ятки про права та обов`язки та чи зрозумілі вони їм, чи є потреба в додатковому роз`ясненні. 
Також, з журналу судового засідання убачається, що суд з дотриманням вимог ст. ст. 352, 353 КПК України, перед допитом потерпілих і свідків встановив їх особи, попередив про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, відмову від давання показань, та роз`яснив обов`язок говорити правду і тільки правду, останні присягали говорити тільки правду.
Спростовуються матеріалами провадження і доводи захисників щодо порушення права на відвід секретарю судового засідання, оскільки, із журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що таке право учасникам судового провадження роз`яснювалось. Будь-яких клопотань чи заяв про відвід, в тому числі і від сторони захисту, не надходило.
В порядку ч. 2 ст. 347 КПК України, прокурором оголошувався короткий зміст обвинувального акта щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_6 . Учасники судового провадження, в тому числі і сторона захисту, не заявляли клопотань про оголошення обвинувального акта в повному обсязі. Більше того, головуючий роз`яснив обвинуваченим, суть обвинувачення останні  повідомили, що їм вона зрозуміла.
Враховуючи зазначене, доводи захисників щодо порушення права на захист обвинувачених, з підстав оголошення прокурором короткого змісту обвинувального акту, без погодження з учасниками провадження, безпідставні.
Не ґрунтуються на вимогах закону і доводи захисників про не дослідження в судовому засіданні речових доказів, оскільки відповідно до ст. 349 КПК України, після виконання дій, передбаченнях статтею 348 цього Кодексу, головуючий з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження. Ніхто з учасників судового розгляду не заявляв клопотань про дослідження та огляд речових доказів. Речові докази, судом безпосередньо не досліджувались, і при постановленні обвинувального вироку суд на них не посилався.
Всі доводи, в тому числі і захисників, про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які аналогічні доводам їх апеляції, належним чином перевірені апеляційним судом, на них надані обґрунтовані відповіді. Ухвала суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України. 
Інших доводів, ніж ті, які були предметом апеляційного розгляду, у касаційній скарзі захисників не наведено.
Доводи касаційної скарги і матеріали провадження не містять даних про порушення вимог кримінального процесуального чи неправильне застосування кримінального законів, які були б безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, а тому підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.
Керуючись ст. ст. 434, 436 КПК України, п. 15 розділу ХІ «Перехідні положення»                   КПК (в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII), суд
ухвалив:
Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 5 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Закарпатської області від 27 вересня 2017 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                ОСОБА_16