ПОСТАНОВА
Іменем України

16 травня 2018 року 
Київ
справа №820/2692/16
провадження №К/9901/11169/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т.Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 820/2692/16
за позовом ОСОБА_1 до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції про зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року, прийняту у складі судді Полях Н.А., та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Бондара В.О., суддів: Кононенко З.О., Калитки О.М.,
в с т а н о в и в :
У травні 2016 року, ОСОБА_1, звернулась до суду з адміністративним позовом до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, в якому просила:
зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть, змінивши прізвище померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4", по батькові з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 19 серпня 2011 року на підставі висновку №57/03-09-43 від 13 серпня 2011 року про внесення змін до актового запису, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського   управління  юстиції,  до цього актового запису були внесені наступні зміни:   прізвище померлого з "ОСОБА_4" змінено на "ОСОБА_4", по батькові померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4" та повторно видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 за №2183 від 19 серпня 2011 року серії НОМЕР_1.
22 липня 2015 року позивач звернулась до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть ОСОБА_4, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, прізвища   померлого  на  "ОСОБА_4", по батькові "ОСОБА_4".
21 жовтня 2015 року начальником Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року.
Позивач вважає відмову Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у внесенні змін до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року незаконною та такою, що порушує її права, у зв'язку з чим   звернулась з позовом до суду.
Харківський окружний адміністративний суд постановою  від 30 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року, позовні вимоги задовольнив у повному обсязі.
Зобов'язав  Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть, змінивши прізвище померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4", по батькові з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року (далі - КАС України), обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У касаційній скарзі представник ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення, та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
В обґрунтування вимог касаційної скарги зазначає, що судами неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, висновки судів першої та апеляційної інстанції не відповідають обставинам справи, у зв'язку з чим суди прийшли помилкового висновку про задоволення позовних вимог.
У запереченнях на касаційну скаргу  позивач зазначає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, оскільки скаржник не наводить належних підстав для того, щоб вважати, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували норми матеріального та процесуального права. Просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без зміни.
Представник відповідача надав пояснення щодо касаційної скарги, в яких зазначає, що відповідачем виконано постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року, якою зобов'язано було  внести зміни до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року. Просив  суд прийняти законне й обґрунтоване рішення.
Касаційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_2, виданого Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 04 вересня 2002 року, ОСОБА_4 народився в селищі Руська Лозова ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкав за адресою АДРЕСА_1.
13 серпня 1944 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладено шлюб, від шлюбу подружжя мало двох дітей, доньку - ОСОБА_1 та сина - ОСОБА_3.
23 липня 1971 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено шлюб.
15 грудня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, посвідчений державним нотаріусом 11 Харківської державної нотаріальної контори Голик С.В., за яким остання набула право власності на квартиру АДРЕСА_1. Право власності на вищевказану квартиру зареєстроване за позивачем у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7311445, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкова Харківського міського управління юстиції зроблено запис у книзі реєстрації смертей №2183 від 14 лютого 2011 року та видано свідоцтво серії НОМЕР_3.
19 серпня 2011 року на підставі висновку №57/03-09-43 від 13 серпня 2011 року про внесення змін до актового запису, складеного Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського   міського   управління   юстиції,   до   цього актового запису були внесені наступні зміни:   прізвище померлого з "ОСОБА_4" змінено на "ОСОБА_4", по батькові померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4" та повторно видано свідоцтво про смерть ОСОБА_4 за №2183 від 19 серпня 2011 року серії НОМЕР_1.
У зв'язку із внесенням змін до актового запису син ОСОБА_4 - ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання дублікату довідки на квартиру недійсною, про визнання договору дарування квартири недійсним, про встановлення факту родинних відносин, про встановлення факту належності документів, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в обґрунтуванні позовних вимог ОСОБА_3 стверджував, що договір дарування був укладений сторонньою людиною.
Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 24 жовтня 2012 року у цивільній справі №2-5585/2011 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі, 21 травня 2013 року рішенням Апеляційного суду Харківської області апеляційну скаргу задоволено частково, встановлено факт належності довідки, визнано частково недійсним договір дарування квартири укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_1, визнано право власності за ОСОБА_3 на 1/4 частину квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
16 жовтня 2013 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглянуто касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.05.2013 року та постановлено ухвалу, якою касаційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Харківської області від 21.05.2013 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
26 листопада 2013 року Апеляційним судом Харківської області постановлено ухвалу якою апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова у справі № 2-5585/2011 від 24 жовтня 2012 року було відхилено, а рішення Московського районного суду міста Харкова залишено без змін.
Московський районний суд міста Харкова в судовому рішенні від 24 жовтня 2012 року зазначив, що свідоцтву про смерть ОСОБА_4 відповідають всі інші документи на його ім'я, викладені українською мовою, крім дублікату свідоцтва про смерть, в якому вказано прізвище ОСОБА_4, по батькові ОСОБА_4, що є помилкою органу РАЦС при видачі дублікату.
22 липня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського   відділу   державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції із заявою про внесення змін до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть ОСОБА_4, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову Харківського міського управління юстиції, прізвища померлого на "ОСОБА_4", по батькові "ОСОБА_4".
21 жовтня 2015 року начальником Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції було складено висновок про відмову у внесенні змін до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, в обґрунтування відмови зазначено, що на виконання вимог статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" відсутні достатні підстави для внесення змін в актовому записі, крім того було зазначено, що зміни до актового запису були внесені на підставі правил   відтворення   російських   прізвищ   українською   мовою (Словник-довідник   "Власні   імена людей" за ред. Л.Г. Скрипник, Н.П. Дзятківський) та повідомлено про можливість оскарження зазначеного висновку в адміністративному порядку до вищого органу.
18 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Головного територіального управління юстиції у Харківській області зі скаргою на рішення Орджонікідзевського відділу ДРАЦС Харківського міського управління юстиції, за результатами розгляду якої позивачці було відмовлено у внесенні змін до актового запису ОСОБА_4 за відсутністю правових підстав.
22 лютого 2016 року ОСОБА_1 через представника звернулась до начальника Головного територіального управління юстиції у Харківській області із відповідною скаргою на рішення Орджонікідзевського відділу ДРАЦС Харківського міського управління юстиції та на відповідь заступника начальника головного територіального управління з питань державної реєстрації - начальника Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції.
Станом на час розгляду справи, доказів направлення відповіді на скаргу на адресу позивача не надано.
Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому адміністративний позов підлягає задоволенню для відновлення прав позивача шляхом зобов'язання Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть, змінивши прізвище померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4", по батькові з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4".
Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанції виходячи з наступного.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Згідно із статтею 21 зазначеного Закону про кожний факт реєстрації акта громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видаються відповідні свідоцтва про народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, переміну прізвища, імені та по батькові на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками.
Так, відповідно до пункту 1.1. "Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, унесення змін, доповнень (до актових записів цивільного стану, які складено в державних органах реєстрації актів цивільного стану України, у випадках, передбачених чинним законодавством, за наявності достатніх підстав і за відсутності спору між заінтересованими особами провадиться державними відділами реєстрації актів цивільного стану районних, районних в містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції.
Згідно пункту 2.16 наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" від 12 січня 2011 року № 96/5 зміни, доповнення, виправлення вносяться в паперові носії актових записів цивільного стану та одночасно до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.
Відповідно до пункту 2.12 Правил на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2 до Правил.
Відповідно до статті 22 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться за заявою спадкоємців померлого.
Відповідно до пункту 2.13.2 Правил визначено, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є постанова адміністративного суду.
Відповідно до пункту 2.16.7. Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.
У відповідності до частини 1 статті 201 Цивільного кодексу України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є ім'я (найменування).
Згідно статті 294 ЦК України фізична особа має право на ім'я. Фізична особа має право на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. У разі перекручення імені фізичної особи воно має бути виправлене. Якщо перекручення імені було здійснене у документі, такий документ підлягає заміні.
Враховуючи викладене, оскільки ім'я є особистим немайновим благом та дає можливість набувати прав та створювати для себе цивільні обов'язки, а також здійснювати ці права та виконувати цивільні обов'язки під своїм іменем, то перекручення імені підлягає виправленню.
Згідно Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні" актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку.
Внесення змін до актових записів цивільного стану згідно статті 22 того ж Закону провадиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Законом передбачено, що за наслідками перевірки зібраних документів орган, державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису або про відмову в цьому.
Аналізуючи зазначені норми діючого законодавства та встановлені судами обставини справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що вимоги позивача зобов'язати Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції внести зміни до актового запису №2183 від 14 лютого 2011 року про смерть, змінивши прізвище померлого "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4", по батькові з "ОСОБА_4" на "ОСОБА_4" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Статтею 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для  скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.
Керуючись статтями 242, 243, 341, 349, 350, 355 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 30 травня 2016 року  та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає. 
Головуючий                                                                                М. І. Смокович 
Судді                                                                                          О. В. Білоус
                                                                                                                 Т. Г. Стрелець