Постанова 
Іменем України
 
23 травня 2018 року
м. Київ
 
справа № 388/371/16
 
провадження № 61-5699св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Хопти С. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Білоконь О. В., Гулька Б. І., Синельникова Є. В., Черняк Ю. В.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області 
від 18 травня 2016 року ускладі судді Баранського Д. М. та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2016 року у складі колегії суддів: Франко В. А., Мурашка С. І., Чельник О. І.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 
товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто») про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів. 
Позовна заява мотивована тим, що 09 березня 2016 року між ним та 
ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу, на виконання умов якого він перерахував на розрахунковий рахунок відповідача грошові кошти у розмірі 65 тис. грн. Після підписання договору йому стало відомо про те, що вартість предмету лізингу - автомобіля марки ЗАЗ Lanos Pick-up, значно вища та становить 215 тис. грн, а сума, сплачена ним у якості авансу, є адміністративним платежем. Позивач вважав, що відповідачем було порушено його права, як споживача, оскільки під час укладання цього правочину застосовано нечесну підприємницьку діяльність та умови оспорюваного договору є несправедливими, оскільки вони порушують принцип добросовісності, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін.
Ураховуючи викладене, позивач просив суд визнати договір фінансового лізингу від 09 березня 2016 року недійсним, та стягнути з відповідача 
65 тис. грн авансового платежу, сплаченого ним за вказаним договором.
Заочним рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області 
від 18 травня 2016 рокупозов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 38 750 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення районного суду мотивовано тим, що діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою, проте відповідач ліцензії на здійснення такої діяльності не надав. Крім того, у спірному договорі відсутнє чітке визначення таких істотних умов договору, як розмір і строк сплати лізингових платежів. Також вказаний договір не було нотаріально посвідчено.
Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 листопада 
2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» відхилено. Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 18 травня 2016 року залишено без змін.
Судове рішення апеляційної інстанції мотивовано тим, що оспорюваний договір містить несправедливі умови для позивача. Всупереч вимогам чинного законодавства відповідач здійснює свою діяльність не отримавши статусу фінансової установи, яка може надавати фінансові послуги, без отримання ліцензії для здійснення фінансової діяльності. Крім того, договір лізингу не був нотаріально посвідченим. Вказане є підставами для стягнення з відповідача на користь позивача всіх сплачених ним коштів, що не були повернуті відповідачем.
У касаційній скарзі, поданій у грудні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неповно з'ясували усі фактичні обставини справи, не зазначили про необхідність застосування Закону України «Про захист прав споживачів» у системному аналізі з нормами ЦК України та спеціальним Законом України «Про фінансовий лізинг». Договір фінансового лізингу укладений з дотриманням вимог закону, які регулюють порядок його укладання, ніяких порушень прав позивача як споживача послуг не допущено та нотаріальне посвідчення не є обов'язковим для вказаного договору.
Відзив на касаційну скаргу сторони не подавали. 
 
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
29 січня 2018 року справа передана до Верховного Суду.
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
 
Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Судом установлено, що 09 березня 2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу.
Відповідно до статті 1 цього договору, предметом фінансового лізингу за цим договором є транспортний засіб зазначений у цій статті та специфікації (додаток № 2 договору), а саме автомобіль «ЗАЗ Lanos Pick-up». специфікація предмета лізингу була самостійно та свідомо обрана лізингоодержувачем та повністю відповідає його вимогам.
Вартість предмета лізингу на момент укладення цього договору зазначається у договорі та у додатку № 1. Лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на термін та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах договору та згідно з положеннями чинного законодавства.
Незалежно від наявності у продавця предмета лізингу, вказаного лізингоодержувачем у цьому договорі та лише за заявою лізингоодержувача, сам предмет лізингу може бути замінений на інший предмет лізингу до моменту купівлі предмета лізингу.
Умови такої заміни та проведення додаткових розрахунків, вказуються у відповідній додатковій угоді до договору.
Лізингодавець разом із продавцем солідарно відповідають перед лізингоодержувачем виключно за зобов'язанням щодо продажу якісного предмета лізингу.
Предмет лізингу є власністю лізингодавця до моменту переоформлення права власності на предмет лізингу на лізингоодержувача згідно з умовами цього договору.
Ризики пошкодження або виникнення несправностей предмета лізингу переходять від лізингодавця лізингоодержувачу в момент передачі предмета лізингу за актом приймання-передачі.
Предмет лізингу передається у користування лізингоодержувачу протягом терміну, що становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця: адміністративного платежу; авансового платежу; комісії за передачу предмета лізингу; у разі наявності, сплати різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у пункті 9.4. статті 9 цього договору або різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у пункті 9.6. статті 9 договору.
Термін передання лізингоодержувачу у користування предмета лізингу може бути збільшено з причин, незалежних від лізингодавця (включаючи випадки затримки поставки продавцем/постачальником транспортного засобу), при чому лізингодавець бере на себе зобов'язання письмово або в телефонному режимі повідомити лізингоодержувача про причини та приблизні терміни затримки (у випадках затримки поставки транспортного засобу продавцем/постачальником після отримання від нього відповідної інформації), при цьому лізингоодержувач погоджується про зміну строків передання предмета лізингу у користування без укладення додаткових угод до договору.
Також судом встановлено, що позивач на виконання умов договору 
від 09 березня 2016 року сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» 
65 тис. грн (а. с. 16).
ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» перерахувало ОСОБА_1 26 250 грн у зв'язку з розірванням у односторонньому порядку договору лізингу 
від 09 березня 2016 року. При цьому у листі від 30 березня 2016 року 
ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» зазначило, що адміністративний платіж у розмірі 21 250 грн, згідно договору лізингу від 09 березня 2016 року, не повертається (а. с. 24, 25).
Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.
Відповідно до частини першої статті 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу, запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.
Крім того, згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»).
Відповідно до частини першої статті 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.
Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.
Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1, суди, вірно застосувавши положення статей 203, 215, 799, 806 ЦК України, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшли правильного висновку про те, що договір фінансового лізингу від 09 березня 2016 року, укладений між 
ОСОБА_1 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», нотаріально посвідчено не було, а спірний договір фінансового лізингу є нікчемним згідно положень частини першої статті 220 ЦК України, а відтак не може бути визнаний недійсним, зокрема й з підстав, передбачених статтею 
18 Закону України «Про захист прав споживачів», статтею 227 ЦК України, що є самостійними підставами для визнання недійсними оспорюваних правочинів.
При цьому, встановивши, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» у зв'язку з розірванням в односторонньому порядку спірного договору повернуто ОСОБА_1 частину сплаченого ним авансового платежу за вказаним договором у розмірі 26 250 грн, дійшов вірного висновку про стягнення залишку, сплачених останнім коштів на його користь у розмірі 38 750 грн.
Доводи касаційної скарги не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів. При вирішенні вказаної справи судами правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.
Враховуючи те, що висновки судів відповідають встановленим у справі обставинам, рішення судів ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судові рішення без змін, відповідно до положень статті 410 ЦПК України.
Керуючись статтями 402, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» залишити без задоволення.
Заочне рішення Долинського районного суду Кіровоградської області 
від 18 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Кіровоградської області від 29 листопада 2016 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     С. Ф. Хопта 
 
Судді:                                                                                                О. В. Білоконь 
 
   Б. І. Гулько
 
 Є. В. Синельников
 
 Ю. В. Черняк