Постанова
Іменем України 
         18  червня 2018 року
м. Київ
 
справа № 332/1578/16-ц
 
провадження № 61-12557св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач),  Журавель В. І.,         Крата В. І., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4, 
відповідач - ОСОБА_5,
  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя              від 21 жовтня 2016 року у складі судді Безлер Л. В., та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року у складі суддів: Воробйової І. А., Бєлки В. Ю., Онищенка Е. А.,
 
                                                    ВСТАНОВИВ :
        
Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідні положення ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року  № 2147-VIII   «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу  України,  Кодексу  адміністративного  судочинства  України   та   інших законодавчих актів»  касаційні скарги  (подання)   на   судові    рішення   у цивільних справах,   які    подані   і    розгляд    яких   не   закінчено   до  набрання   чинності  цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулася  до  суду  з  позовом  до  ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.  
 
ОСОБА_4, посилаючись на те, що відповідач не бере участь в   утриманні доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1,  та враховуючи, що донька навчається у Державному навчальному закладі «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» на бюджетній основі й потребує витрат коштів на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування та  лікування, просила суд  стягнути з відповідача на її користь аліменти на   повнолітню доньку у розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з жовтня      2015 року до досягнення нею двадцяти трьох років до закінчення   навчання. 
  
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково, стягнуто з           ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти у розмірі 350 грн щомісячно на повнолітню дитину - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 27 травня 2016 року і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю передбачених законом підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на доньку щомісячно  з урахуванням вимог позивача, можливостей відповідача щодо надання допомоги повнолітній дитині, яка продовжує навчання.
 
Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.  
 
У  грудні 2017 року ОСОБА_4 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною  скаргою на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року та на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року, в якій просить скасувати  оскаржувані судові рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення   є незаконними, оскільки ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди не врахували надані нею докази на підтвердження її вимог, при цьому позивач не надав належних та допустимих доказів про наявність обставин для зменшення розміру аліментів або які б їх спростовували.
 
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 січня 2017 рокувідкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано із Заводського районного суду м. Запоріжжя зазначену справу.
 
24 березня 2017 року справа надійшла до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
 
05 березня 2018 року вказана справа передана до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.
 
Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Суди встановили, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.    
ОСОБА_6 навчається у  Державному навчальному закладу «Запорізьке вище професійне училище сфери послуг» на денній формі навчання, бюджетна основа, отримує стипендію у розмірі 311,00 грн. Термін закінчення навчання 30 листопада 2016 року.  
Відповідно до довідки від 26 листопада 2015 року, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Заводському району,  ОСОБА_6 має право на пільги, встановлені законодавством України для осіб  з інвалідністю  з дитинства з 23 жовтня 2015 року по 31 грудня 2016 року їй призначено державну соціальну допомогу відповідно до Закону. 
ОСОБА_6 має епілептичне захворювання та захворювання очей міопія, астигматизм,  що відповідач не заперечує.
Відповідач не працює і не отримує допомогу по безробіттю.
На виконання рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 лютого 2011 року відповідач продовжує сплачувати на користь позивача аліменти на неповнолітню ОСОБА_7 Заборгованості по аліментах на користь позивача на дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 станом на 01 липня 2016 року відповідач не має.
12 вересня 2009 року відповідач уклав шлюб із ОСОБА_8 Від шлюбу має дитину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка перебуває на обліку у невролога та потребує лікування.
Позивач належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з жовтня 2015 року, але не могла їх одержати в зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, а також, що відповідач знав про обов'язок сплачувати аліменти на утримання доньки після досягнення нею повноліття і з метою ухилення від цього змінював місце роботи чи проживання, приховував дохід, мав у своєму розпорядженні кошти та не бажав їх надавати, тобто свідомо прагнув ухилитися від обов'язку по утриманню, не надала. 
Спірні правовідносини регулюються положеннями СК України.
Суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір, встановили фактичні обставини справи,  урахували інтереси та матеріальне становище дочки, яка навчається на бюджетній основі й отримує стипендію і соціальну допомогу, стан її здоров'я, матеріальне становище відповідача та стан його здоров'я, наявність у нього малолітньої дитини й стан її здоров'я, наявність у відповідача аліментних зобов'язань відносно неповнолітньої ОСОБА_7
З урахуванням установленого суди першої та апеляційної дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених статтями 182, 191, 199, 200 СК України підстав для часткового задоволення позовних вимог, визначивши 350 грн аліментів щомісячно на повнолітню доньку з моменту пред'явлення позову і до закінчення нею навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права чи порушені норми процесуального права, оскільки ґрунтуються на переоцінці доказів, які були досліджені та оцінені судами з додержанням норм процесуального права, що виходять за межі компетенції касаційного суду.
Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані  рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду      
 
                                                    ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_4 залишити без задоволення.
 
Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 08 грудня 2016 року   залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
                                                                                
Судді:                                                                                                  Н. О. Антоненко  
 
                                                                                                          В.  І.  Журавель
 
                                                                                                           В.  І.  Крат