ПОСТАНОВА
Іменем України

18 липня 2018 року 
Київ
справа №816/518/17
адміністративне провадження №К/9901/22650/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шарапи В.М.,
суддів: Бевзенка  В.М., Данилевич Н.А., 
розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 у складі судді Єресько Л.О. та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у складі колегії суддів: Бондара В.О. (головуючий), Чалого І.С., Кононенко З.О. у справі №816/518/17 за позовом   ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області, Кременчуцький районний суд Полтавської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії,
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій:
1.          ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2) звернулася до суду з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області (надалі - ТУ ДСА в Полтавській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача              Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області, Кременчуцький районний суд Полтавської області, в якому з урахуванням заяви про зміну позовних вимог, просила: 
1.1. визнати протиправною відмову ТУ ДСА в Полтавській області щодо нарахування та виплати з 01.01.2017 ОСОБА_2 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому частиною 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, тобто, 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII;
1.2. зобов'язати ТУ ДСА в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за січень - травень 2017 року та період з 01.06.2017 по 08.06.2017, а також допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому частинами 2, 3, 5 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, тобто, посадовий оклад 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017 по 24.01.2017 в розмірі 40% посадового окладу, з 25.01.2017 року - 50% посадового окладу;
1.3. зобов'язати ТУ ДСА в Полтавській області нараховувати та виплачувати ОСОБА_2 з 09.06.2017 суддівську винагороду у розмірі, встановленому частинами 2, 3, 5 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІ, тобто, посадовий оклад в розмірі 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, з виплатою доплати за вислугу років 50 % від посадового окладу.
2.          Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 позовні вимоги задоволено частково. 
2.1. Визнано протиправною бездіяльність ТУ ДСА в Полтавській області в частині ненарахування та невиплати ОСОБА_2 суддівської винагороди та допомоги на оздоровлення у розмірі, встановленому частиною 1 статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, тобто, 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII, за період з 01.01.2017 по 26.05.2017.
2.2. Зобов'язано ТУ ДСА в Полтавській області нарахувати і виплатити ОСОБА_2 суддівську винагороду за період з 01.01.2017 по 26.05.2017, за період фактичної роботи, щорічної основної відпустки та додаткової відпустки, а також допомогу на оздоровлення у розмірі, встановленому частинами 2, 3, 5 статті 133, статті 134 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VІІІ, тобто, виходячи із посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат, з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VІІІ, в розмірі 3200 грн., з виплатою доплати за вислугу років - з 01.01.2017 по 24.01.2017 в розмірі 40% від посадового окладу, з 25.01.2017 року - 50% від посадового окладу, з урахуванням проведених позивачу виплат у вказаному періоді.
2.3. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.   
3.          Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 скасовано, ухвалено нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
4. Суди попередніх інстанцій встановили:
4.1.          ОСОБА_2 призначена на посаду судді Кременчуцького районного суду Полтавської області Указом Президента України від 02.02.2002 № 96/2002. Постановою Верховної Ради України від 05.04.2007 №878-V ОСОБА_2 обрана  суддею даного суду безстроково.
4.2. ОСОБА_2 не проходила кваліфікаційного оцінювання у відповідності до вимог Закону України "Про судоустрій та статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VІІІ, що підтверджується відповіддю Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 09.06.2017 №21-3355/17.
4.3. Рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2017 №1315/0/15-17 ОСОБА_2 звільнена з посади судді Кременчуцького районного суду Полтавської області, у зв'язку з поданням заяви про відставку, та Наказом Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30.05.2017 №7/11 відрахована із штату суду 30.05.2017.
4.4. Згідно штатного розпису Кременчуцького районного суду Полтавської області посадові оклади суддів на 2017 рік затверджені на рівні 16000 грн. 
4.5. Судами досліджено, що суддівська винагорода, доплата за вислугу років,      оплата відпусток, матеріальна допомога на оздоровлення з 01.01.2017 по 30.05.2017 нараховувались і виплачувались позивачу виходячи з посадового окладу 10 мінімальних заробітних плат у розмірі 1600 грн. 
5.          Суд апеляційної інстанції приймаючи оскаржуване судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, застосував до спірних правовідносин норми пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ. На думку суду, наведені норми не суперечать вимогам статті 130 Конституції України і не впливають на розмір суддівської винагороди, визначений статтею 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI.
Короткий зміст вимог та узагальнені доводи касаційної скарги:
6.          Позивач подала касаційну скаргу на постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017, в якій просить скасувати судове рішення     суду апеляційної інстанції та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, скасувати судове рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а також зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення. 
7.          Аргументи скаржника на обґрунтування доводів касаційної скарги полягають у тому, що суд апеляційної інстанції не врахував що пунктом 23 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII передбачено отримання до проходження кваліфікаційного оцінювання суддею суддівської винагороди, визначеної відповідно до положень цього Закону. Також, Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII прямо встановлено, що суддівська винагорода не може визначатися іншими нормативно-правовими актами (частина 1 статті 135). Тому, на думку скаржника, у суду апеляційної інстанції не було підстав брати до уваги норми Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" і визначений ним порядок розрахунку суддівської винагороди. Скаржник посилається на рішення Європейського Суду з прав людини по справі "Кечко проти України", яким наголошено на забороні державним органам відмовляти у здійсненні особі виплат доки положення законодавства, які їх встановлюють є чинними. Крім того, скаржник не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог. Вказує, що соціальна відпустка, в якій позивач перебувала у період 29-30.05.2017, так само оплачується виходячи з посадового окладу, отже в суду були відсутні підстави відмовляти в позові в цій частині.   
8.          Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні і залишити в силі оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції. На обґрунтування відзиву відповідач зазначає, що положення пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VІІІ, які стосуються застосування мінімальної заробітної плати, не змінюють розміру посадового окладу судді, встановленого частиною 3 статті 133 Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII. 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції: 
9.          Конституція України:
"Стаття 130. Держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій".
10.          Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (надалі - Закон №1402-VIII):
Стаття 135. Суддівська винагорода
"1. Суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.
…3. Базовий розмір посадового окладу судді становить:
1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року".
Розділ ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення"
"…22. Право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.
23. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами)".
11.          Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI (надалі - Закон №2453-VI):
Стаття 133. Суддівська винагорода
"…3. Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат".
12.          Закон України "Про оплату праці" від 24.03.1995 №108/95-ВР (надалі - Закон №108/95-ВР):
Стаття 3. Мінімальна заробітна плата
"Мінімальна заробітна плата - це встановлений законом мінімальний розмір оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці.
Мінімальна заробітна плата встановлюється одночасно в місячному та погодинному розмірах.
Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов'язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників, за будь-якою системою оплати праці".
Стаття 8. Сфера державного регулювання оплати праці
"Держава здійснює регулювання оплати праці працівників підприємств усіх форм власності шляхом встановлення розміру мінімальної заробітної плати та інших державних норм і гарантій, встановлення умов і розмірів оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету, а також шляхом оподаткування доходів працівників".
13.          Бюджетний кодекс України:
Стаття 40. Предмет регулювання закону про Державний бюджет України
"1. Законом про Державний бюджет України визначаються:
… 8) розмір мінімальної заробітної плати на відповідний бюджетний період".
14.          Закон України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" від 21.12.2016 №1801-VIII:
"Стаття 8. Установити у 2017 році мінімальну заробітну плату:
у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень".
15.          Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017, надалі - Закон №1774-VIII):
Розділ ІІ "Прикінцеві та перехідні положення"
"3. Установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень".
Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги: 
16.          Вирішуючи питання обґрунтованості поданої касаційної скарги, Верховний Суд наголошує на тому, що відповідно до частин 1-2 статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України), суд касаційної інстанції переглядає  судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
17.          З урахуванням наведених вище норм Конституції України та Закону №1402-VIII, розмір посадового окладу для суддів місцевих судів до моменту проходження кваліфікаційного оцінювання складає 10 мінімальних заробітних плат.
18.          Разом з тим, в межах здійснення державного регулювання оплати праці, як це передбачено статтею 8 Закону №108/95-ВР, державою прийнятий Закон №1774-VIIІ, яким встановлені особливі умови визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, а саме, шляхом застосування починаючи з 01.01.2017 в якості розрахункової величини при їх визначенні мінімальної заробітної плати на рівні 1600 гривень, а не 3200 гривень. 
19.          При цьому, норми пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" даного Закону безпосередньо не стосуються визначення розміру суддівської винагороди, адже ними врегульовано лише порядок застосування мінімальної заробітної плати. 
20.          Законом №1774-VIIІ також не вносились зміни до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI і посадовий оклад для цілей визначення суддівської винагороди залишився в залежності від 10 мінімальних заробітних плат.
21.          Тому колегія суддів не бере до уваги аргументи скаржника щодо наявності суперечностей між нормами пункту 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1774-VIII та нормами статті 130 Конституції України, частини 1 статті 135 Закону №1402-VIII щодо можливості визначення розміру винагороди судді виключно законом про судоустрій.
22.          Стаття 22 Конституції України гарантує, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
23.          За змістом статті 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25.12.2015 №928-VIII, установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату в місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень.
24.          З урахуванням норм статті 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 №2453-VI, розмір суддівської винагороди, починаючи з 01.01.2017, порівнюючи з його розміром, що діяв протягом 2016 року, не змінився.
25.          Тому, безпідставним є твердження скаржника на звуження обсягу та змісту    його прав внаслідок прийняття Закону №1774-VIII.
26.          Стосовно посилань скаржника на рішення Європейського суду з прав людини       у справі "Кечко проти України" від 08.11.2005, то як зазначив у ньому Суд, в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними. 
27.          Отже, як вказав Європейський Суд з прав людини, держава не може відмовляти у здійсненні особі певних виплат у разі чинності законодавчої норми, яка їх передбачає та відповідності особи умовам, що ставляться для їх отримання. 
28.          У випадку спірних правовідносин, держава не відмовляла скаржнику у виплаті йому суддівської винагороди у розмірі, визначеному законодавством, а лише   змінила підходи щодо застосуванні мінімальної заробітної плати як нижньої межі оплати праці, яка гарантується державою, для усіх без виключення працівників.   
29.          За приписами частини 1 статті 350 КАС України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
30.          Верховний Суд як суд касаційної інстанції не перевіряє правильність застосування норм матеріального права та дотримання норм процесуального права при прийнятті постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 10.07.2017 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки остання була скасована постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017. У зв'язку з цим, судом також не надається оцінка аргументам скаржника у відповідній частині.
31. З огляду це, касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення, а постанова Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 - залишенню без змін. 
ПОСТАНОВИВ:
32.          Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
33. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 по справі №816/518/17 за позовом ОСОБА_2 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області, Кременчуцький районний суд Полтавської області про визнання протиправною відмови та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.
34.          Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

...........................

...........................

...........................

В.М. Шарапа
В.М. Бевзенко 
Н.А. Данилевич, 
Судді Верховного Суду