П О С Т А Н О В А 

Іменем України
 
14 червня 2018 року
м. Київ
 
Справа № 800/281/18 (П/9901/281/18)
Провадження № 11-454сап18
 
ВеликаПалата Верховного Суду у складі:
головуючого судді Князєва В. С.,
судді-доповідача Саприкіної І. В.,
суддів: Антонюк Н. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. С., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,
за участю:
секретаря судового засідання - Гімарі Н. В. ,
представника Вищої ради правосуддя - Ліходій О. О.,
представника Верховної Ради України - Долгова Ю. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (головуючої судді Пасічник С. С., суддів: Васильєвої І. А., Ханової Р. Ф., Хохуляк В. В., Юрченко В. П.) від 15 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, 
УСТАНОВИЛА:
11 квітня 2017 року ОСОБА_6 подав до Вищого адміністративного суду України позовну заяву в порядку ст. 171^1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; у редакції, чинній на час звернення до суду), у якій з урахуванням уточненого адміністративного позову просив: визнати протиправними дії Верховної Ради України (далі - ВРУ, Рада) у частині направлення матеріалів щодо його звільнення з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська; визнати протиправними дії Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) щодо розгляду матеріалів про його звільнення з посади судді; визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя від 30 березня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України». 
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначив, що питання щодо його звільнення з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська вже було предметом розгляду на засіданні ВРУ 29 вересня 2016 року, й таке рішення не було прийнято в зв'язку з тим, що за нього не проголосувала необхідна кількість народних депутатів, тобто фактично Рада відхилила проект постанови про його звільнення з посади судді. На думку позивача, при вирішенні питання про його звільнення ВРЮ, а в подальшому і ВРП, надали оцінку його діям як судді при постановленні ухвали від 06 квітня 2010 року про забезпечення позову у цивільній справі № 2-1902/2010. Також зазначив, що він не був належним чином повідомлений про засідання ВРП й відповідно не брав у ньому участі, в зв'язку з чим був позбавлений права заявляти відводи та надавати пояснення. Прийняте відповідачем рішення, на його думку, не містить посилань на визначені законом підстави дисциплінарної відповідальності судді та мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21 грудня 2016 року № 1798-VIII (далі - Закон № 1798-VIII), є підставою для його скасування.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 12 квітня 2017 року відкрив провадження в цій справі.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким КАС України викладено в новій редакції.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду рішенням від 15 березня 2018 року відмовив у задоволенні позову.
Не погодившись із таким судовим рішенням, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу про скасування рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року та просив прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, щооскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, як суд першої інстанції, не дослідив усіх доказів та неповно встановив обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
ВРП та ВРУ у своїх відзивах на апеляційну скаргу зазначили, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення з дотриманням норм КАС України та з достатнім обґрунтуванням, а тому просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - без змін.
Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 травня 2018 року відкрила апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6, а ухвалою від 22  травня 2018 року призначила цю справу до судового розгляду на 14 червня 2018 року.
13 червня 2018 року до Великої Палати Верховного Суду надійшла заява адвоката Батюсь Т. В., яка діє в інтересах ОСОБА_8 та ОСОБА_9, про вступ у справу правонаступників у зв'язку з тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, про що 17 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 1143 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. Ця заява мотивована тим, що правовідносини за позовом ОСОБА_6 нібито допускають правонаступництво, оскільки на момент смерті позивача на його утриманні перебували діти: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є спадкоємцями першої черги, а тому вирішення цієї справи може вплинути на їх майновий стан.
Ухвалою від 14 червня 2018 року, яка занесена до протоколу судового засідання, Велика Палата Верховного Суду відмовила у задоволені цієї заяви, оскільки правовідносини у справі позовом ОСОБА_6 до ВРУ, ВРП про визнання протиправним та скасування рішення не допускають правонаступництва.
Представники ВРП - Лиходій О. О. та ВРУ - Долгов Ю. В. проти задоволення апеляційної скарги заперечили з мотивів, викладених у відзиві та наведених під час судового засідання.
Згідно із ч. 1 ст. 308 КАС України (у редакції Закону № 2147-VIII) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду встановила таке.
Президент України Указом від 06 червня 2002 року призначив ОСОБА_6 на посаду судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, а ВРУ Постановою від 30 жовтня 2008 року обрала його суддею цього суду безстроково.
04 жовтня 2010 року до Вищої ради юстиції (далі - ВРЮ) надійшло звернення Міністра юстиції України - члена ВРЮ Лавриновича О. В. від 20 вересня 2010 року щодо порушень норм законодавства, допущених суддею Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6. під час розгляду ним цивільної справи 
№ 2-1902/2010 за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_14, Товариства з обмеженою відповідальністю «Реєстраційна компанія «Держава» (далі - ТОВ «Реєстраційна компанія «Держава») про зобов'язання вчинити певні дії.
26 листопада 2013 року ВРЮ прийняла рішення № 1268/0/15-13 про внесення до ВРУ подання про звільнення ОСОБА_6 з посади судді за порушення присяги, на підставі якого 02 грудня 2013 року радою внесено таке подання до ВРУ.
Зазначене рішення ВРЮ мотивоване тим, що суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6 під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_14, ТОВ «Реєстраційна компанія «Держава» про зобов'язання вчинити певні дії допустив порушення норм законодавства, що викликає сумнів у його неупередженості та об'єктивності. ВРЮ дійшла висновку, що це свідчить про порушення суддею присяги, у зв'язку з чим він підлягає звільненню з посади.
Зокрема, ВРЮ встановила, що під час розгляду вищевказаної цивільної справи, суддя ОСОБА_6 06 квітня 2010 року постановив ухвалу, якою задовольнив заяву ОСОБА_13 (яка була акціонером Відкритого акціонерного товариства «Київський центральний універмаг» з однією акцією, номінальна вартість якої становила 1 грн 05 коп.) про забезпечення позову та заборонив ТОВ «Реєстраційна компанія «Держава», яке є реєстроутримувачем Відкритого акціонерного товариства «Київський центральний універмаг» (далі - ВАТ «Київський центральний універмаг»), вчиняти будь-які дії, що спрямовані на внесення до системи реєстру ВАТ «Київський центральний універмаг» записів, пов'язаних із зміною кількості акцій даного товариства на рахунках зареєстрованих осіб (емітента, власників, номінальних утримувачів), в тому числі по операціям, пов'язаним із переходом права власності, здійсненням корпоративних операцій, переміщенням цінних паперів з рахунку чи на рахунок номінального утримувача, і зобов'язав у зв'язку з цим ТОВ «Реєстраційна компанія «Держава» здійснити в системі реєстру ВАТ «Київський центральний універмаг» блокування всіх простих іменних акцій на особових рахунках зареєстрованих осіб (емітента, власників, номінальних утримувачів). 
При цьому, спір між сторонами в цій справі виник із корпоративних правовідносин та відповідно до ст. 12 Господарського процесуального кодексу України був підвідомчий господарським судам. 
ВРЮ також було встановлено, що суддя ОСОБА_6 порушив правила підвідомчості, оскільки провадження у справі за позовом ОСОБА_13 було відкрито у порядку цивільного судочинства. Крім того, заходи забезпечення позову, вжиті суддею ОСОБА_6., не відповідали обсягу позовних вимог, оскільки такі заходи порушували права осіб, які не були учасниками судового процесу. 
Рішення ВРЮ від 26 листопада 2013 року № 1268/0/15-13 про внесення до ВРУ подання про звільнення ОСОБА_6 з посади судді за порушення присяги було предметом судового розгляду, за результатами якого Вищий адміністративний суд України постановою від 09 квітня 2014 року у справі № 800/929/13 відмовив ОСОБА_6 у задоволенні позову, а Верховний Суд України постановою від 15 липня 2014 року відмовив позивачу в задоволені заяви про перегляд вказаної постанови Вищого адміністративного суду України з підстав, визначених ст. 237 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Таким чином, рішення ВРЮ від 26 листопада 2013 року є чинним і законним.
28 жовтня 2016 року ВРУ на підставі п. 14 розд. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1798-VIII передала подання ВРЮ від 02 грудня 2013 року та додані до нього матеріали про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за порушення присяги до ВРП як такі, що не були розглянуті парламентом. 
30 березня 2017 року ВРП, розглянувши подання ВРЮ та додані до нього матеріали, прийняла рішення «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за вчинення істотного дисциплінарного проступку» на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України». Таке рішення було ухвалено ВРП одноголосно. 
Вважаючи протиправними дії ВРУ в частині направлення матеріалів щодо звільнення до ВРП та подальшого їх розгляду останнім, а також рішення ВРП від 30 березня 2017 року незаконним, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи скаржника та надані на противагу їм аргументи ВРУ та ВРП, перевіривши матеріали справи, Велика Палата Верховного Суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Пунктом 5 ч. 5 ст. 126 Конституції України, в редакції, що діяла до внесення змін Законом України від 02 червня 2016 року № 1401- VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401- VII) визначено, що однією з підстав звільнення судді органом, що його обрав, є порушення суддею присяги. Така норма кореспондується з положеннями ст. 111 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
За приписами п. 1 ч. 1 ст. 131 Основного Закону (у зазначеній редакції) до набрання чинності Законом № 1401-VIII в Україні діяла Вища рада юстиції, до відання якої належало внесення подання про призначення суддів на посади або про звільнення їх з посад.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України від 15 січня 1998 року № 22/98-ВР (далі - Закон № 22/98-ВР) питання про звільнення судді з підстав, передбачених п. 4-6 ч. 5 ст. 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), ВРЮ розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб'єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.
Згідно з ч. 3, 5 ст. 116 Закону № 2453-VI звільнення судді з посади на підставі порушення ним присяги судді відбувається за поданням ВРЮ після розгляду цього питання на її засіданні відповідно до Закону № 22/98-ВР. На підставі подання ВРЮ Рада приймає постанову про звільнення судді з посади.
Статтею 122 Закону № 2453-VI передбачено, що порядок розгляду питання та прийняття ВРУ рішення про звільнення з посади судді, обраного безстроково, визначається цим Законом та Регламентом ВРУ. Таке питання розглядається на пленарному засіданні ВРУ без висновку її комітетів та будь-яких перевірок.
З матеріалів справи вбачається, що розгляд подання ВРЮ від 02 грудня 2013 року про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за порушення присяги відбувся на позачерговому пленарному засіданні Ради 29 вересня 2016 року, про що позивач був повідомлений належним чином. Відповідно до результатів поіменного голосування за звільнення позивача з посади судді у зв'язку з порушенням присяги проголосував 191 народний депутат України, тобто рішення про звільнення судді, яке відповідно до ч. 8 ст. 216^1 Закону України від 10 лютого 2010 року № 1861-VI «Про Регламент Верховної Ради України» (далі - Закон № 1861-VI, Регламент; у редакції, чинній на момент розгляду подання) оформлюється постановою ВРУ, прийнято не було.
Відповідно до положень ст. 46, 107, 114 і 138 Закону № 1861-VI законопроект вважається відхиленим, якщо запропоновані рішення на його підтримку не отримали необхідної кількості голосів народних депутатів України. Відхилений Радою законопроект не може бути внесений на поточній та наступній за нею позачерговій сесіях ВРУ відповідного скликання. В свою чергу, Рада могла розглянути питання про звільнення судді з посади на сесії, яка слідує за поточною та наступною за нею позачерговою сесією.
З набранням чинності 30 вересня 2016 року Закону України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» ст. 126 Конституції України, яка визначає перелік підстав для звільнення судді, викладено в новій редакції. З цієї ж дати втратив чинність Закон № 2453-VI та набрав чинності Закон № 1402-VIII, згідно з положеннями якого органом, уповноваженим здійснювати дисциплінарне провадження щодо суддів усіх інстанцій, є ВРП. 
У зв'язку із зазначеними змінами в законодавстві, ВРУ була позбавлена повноважень щодо розгляду питання про звільнення суддів з посад, а тому вона не могла провести нове голосування та/або повторний розгляд подання ВРЮ від 02 грудня 2013 року про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за порушення присяги.
Разом з цим, відповідно до п. 14 розд. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII матеріали та подання ВРЮ про звільнення суддів, за якими до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» не прийнято рішення (…) ВРУ, передаються до ВРП для ухвалення рішення про звільнення суддів з посад з підстав, зазначених у поданнях. Рішення про звільнення судді з посади ухвалюється ВРП у пленарному складі без виклику судді, щодо якого розглядається питання про звільнення. Регламентом ВРП може бути передбачена спрощена процедура розгляду цього питання. Суддя, щодо якого до набрання чинності Законом № 1401-VIII ВРЮ внесено подання про його звільнення з посади за порушення ним присяги, і рішення щодо якого не було прийнято (…) Радою, звільняється з посади судді на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.
Пункт 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України передбачає, що підставою для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про правомірність дій ВРУ щодо направлення матеріалів про звільнення судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6. саме до ВРП, а тому доводи скаржника про реалізацію Радою своїх конституційних повноважень шляхом відхилення проекту звільнення ОСОБА_6 з посади судді та протиправність передачі зазначеного подання до ВРП, є необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Велика Палата Верховного Суду погоджується й з висновками суду першої інстанції, що ВРП правомірно та на законних підставах розглянула матеріали про звільнення судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_6. у пленарному складі без виклику судді, щодо якого розглядалось питання про звільнення, та прийняла за результатами такого розгляду рішення від 30 березня 2017 року про його звільнення з посади судді за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України, оскільки такі дії ВРП повністю відповідають вимогам п. 14 розд. ІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №1798-VIII.
Крім того, підставою для прийняття ВРП оскаржуваного рішення були висновки, які наведені в рішенні ВРЮ від 26 листопада 2013 року № 1268/0/15-13 про внесення до ВРУ подання про звільнення ОСОБА_6 з посади судді за порушення присяги Це рішення є законним і не скасоване в судовому порядку.
Велика Палата Верховного Суду також вважає необґрунтованими посилання скаржника на порушення ВРП строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, оскільки на час внесення ВРЮ подання про його звільнення з посади судді за порушення присяги, єдиним видом дисциплінарного стягнення була догана, а звільнення за вказаних підстав регулювалось окремими положеннями законодавства (ст. 105 Закону № 2453-VI), й лише ст. 32 Закону № 22/98-ВР (у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), і таким чином було передбачено здійснення провадження щодо звільнення судді за порушення присяги за правилами та у строки, встановлені для дисциплінарного стягнення.
З огляду на викладене, рішення ВРП від 30 березня 2017 року «Про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України» є обґрунтованим і прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, про що 17 травня 2018 року складено відповідний актовий запис № 1143 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. Правовідносини у цій справі не допускають правонаступництва.
З аналізу ч. 1 ст. 319 КАС України вбачається, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно ст. 238 цього Кодексу, зокрема у разі смерті фізичної особи, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Разом з цим, за змістом ч. 3 ст. 319 КАС України якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.
З огляду на зазначене вище, та враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15 березня 2018 року.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 242, 266, 315, 316, 319, 322 КАС України, Велика Палата Верховного Суду
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - залишити без задоволення.
Рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 15 березня 2018 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                                В. С. Князєв
суддя-доповідач                                                                                                    І. В. Саприкіна
Судді:  
Н. О. Антонюк Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук     Л. І. Рогач
Д. А. Гудима   О. М. Ситнік
О. С. Золотніков В. Ю. Уркевич
О. Р.  Кібенко О. Г. Яновська
Л. М. Лобойко