ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/963/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В.В. - головуючого, Жукова С.В., Ткаченко Н.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"
на постанову Київського апеляційного господарського суду 
від 04.09.2017
у складі колегії суддів: Кропивної Л.В. (головуючого), Руденко М.А., Дідиченко М.А.
у справі № 910/963/17
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп"
до публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"
про відшкодування 165 849,60 грн,- 

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування збитків у розмірі 165 849,60 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно договору транспортного експедирування № 06/2011 від 01.08.2011, укладеного між ТОВ "Транс-Груп" та ТОВ "АТ Каргілл", відповідачем здійснене перевезення вантажу за залізничною накладною № 42563262 від 27.07.2016. В ході перевезення встановлено факт нестачі вантажу в вагонах №№ 95355368, 95366365 в кількості 9 850,00 кг. та 5 450,00 кг., що зафіксовано в комерційних актах №АА 021612/16 та №АА 021613/17, у зв'язку з чим позивач зазнав збитки у розмірі 165 849,60 грн. та просив їх стягнути з перевізника.  

Короткий зміст оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанції 

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/963/17 в задоволенні позову відмовлено.

4. Не погоджуючись із мотивами та висновками суду першої інстанції при вирішенні спору, Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позов.

5. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі № 910/963/17 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2017 у справі №910/963/17 залишено без змін.

6. Судами попередніх інстанцій при розгляді справи встановлено наступне.

6.1  01.08.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" (експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АТ КАРГІЛЛ" (клієнт) укладено договір транспортного експедирування № 06/2011, відповідно до якого експедитор зобов'язується за плату, від свого імені або від імені клієнта і за рахунок клієнта виконати та/або організувати виконання встановлених договором послуг щодо перевезення вантажу. 

6.2 Пунктом 1.2 договору сторони погодили, що до послуг експедитора за договором, зокрема, відносяться:
- забезпечення оптимального транспортного обслуговування, а також організація перевезення вантажу автомобільним та/або залізничним транспортом;
- здійснення оформлення товарно-транспортної та комерційної документації та її відправку;
- приймання участі в складанні комерційних актів та розгляді претензій.

6.3 Відповідно до пункту 3.1 договору експедитор зобов'язаний, зокрема, відвантажити вантаж в кількості та якості згідно вказівок клієнта, опломбувати вагони, а також забезпечити надійне зберігання матеріальних цінностей та документів, що були йому надані.

6.4  01.08.2015 додатковою угодою до договору транспортного експедирування № 06/2011 сторони пролонгували строк дії договору до 31.07.2016.

6.5 На виконання договору транспортного експедирування, вантажовідправником - Товариством обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" зі станції Користовка Одеської залізниці до станції призначення Чорноморська Одеської залізниці, одержувач - Одеський припортовий завод для ТОВ "Боріваж", відправлено насіння олійних культур (вантаж), що підтверджується залізничною накладною № 42563262 від 27.07.2016.

6.6  29.07.2016 на станції Чорноморська Одеської залізниці перевірено масу вантажу, що зазначений у накладній № 42563262, та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах № 95355368 (нестача 9 850,00 кг) та у вагоні № 95366365 (нестача 5 450,00 кг) з масою, що зазначена у накладній № 42563262. Про встановлену недостачу складено комерційні акти № АА 021612/16 та № АА 021613/17.

6.7 Вантажовідправником на станції відправлення Користовка Одеської залізниці у залізничній накладній № 42563262 від 27.07.2016 зазначено, що загальна маса вантажу (насіння олійних культур) у вагоні № 95355368 складає 58 100,00 кг. та 21  200,00 кг у вагоні № 95366365. Правильність внесених відомостей до вказаної накладної підтверджена підписом представника відправника.

6.8  29.07.2016 при прибутті відправлених ТОВ "Транс-Груп" вагонів з вантажем на станцію призначення Чорноморська, працівниками Одеської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць України здійснено перевірку маси вантажу, що надійшов, шляхом контрольного зважування вагонів на справних тензометричних вагах.

6.9 За результатами контрольного переважування вагонів № 95355368, № 95366365  складено комерційні акти № АА 021612/16, № АА 021613/17 з яких вбачається, що на підстав актів загальної форми №№4462, 4463 від 29.07.2016 здійснювалась комісійна видача вагонів № 95355368, № 95366365, що прибули за відправкою по залізничній накладній № 42563262, в якій зазначено, що вантажем є насіння олійних культур вагою нетто 58 100,00 кг., 40 300 кг. При зважуванні в присутності заступника начальника станції по вантажній і комерційній роботі, комерційного агента, ДСТК, представника ТОВ "ТРАНС-ГРУП" та представника ТОВ "БОРІВАЖ" та інших уповноважених осіб залізниці, на справних тензометричних вагах ТОВ "БОРІВАЖ" (пройшли державну перевірку 18.07.2016) виявилась маса вантажу в вагонах нетто 48 250,00 кг., що на 9 850,00 кг. менше перевізного документу, та 34 850 кг., що на 5 450 кг. менше перевізного документу. 

6.10 Разом з цим встановлено, що при відкритті верхніх вантажних люків у вантажі наявне воронкоподібне углиблення, вагон у справному технічному стані, нижні розгрузочні люки у справному стані, люки щільно замкнені, ознак висипу немає, ЗПУ справні та виконують свої функції, доступу до вантажу немає. Крім цього, на розгрузочних люках в місцях існування воронкоподібного углиблення вантажу ЗПУ не відповідає номеру ЗПУ, зазначеному при відправці вантажу.

Надходження касаційної скарги до Верховного Суду

7.  21.11.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" звернулось до Вищого господарського суду України через Київський апеляційний господарський суд із касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі № 910/963/17, підтвердженням чого є вхідний штамп Київського апеляційного господарського суду на першому аркуші касаційної скарги, разом з клопотанням про відновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

8.  03.01.2018, на підставі частини 5 статті 31 та підпункту 6 пункту 1 Розділу ХІ          Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017, справа № 910/963/17 Господарського суду міста Києва разом з вказаною касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" передана до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

9. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                                      № 910/963/17 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Ткаченко Н.Г., судді - Жукова С.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, заяви) між суддями.

10. Ухвалою Верховного Суду від 29.03.2018 відкрито касаційне провадження у справі № 910/963/17 Господарського суду міста Києва за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі № 910/963/17 та призначено її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими доводами особи, яка подала касаційну скаргу.

11. Не погоджуючись з прийнятою постановою апеляційного суду, Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

12. Касаційну скаргу мотивовано тим, що не прийняття до уваги поданих скаржником додаткових доказів до суду апеляційної інстанції, яких на момент розгляду справи місцевим господарським судом у скаржника не могло бути та не було у розпорядженні, призвело до унеможливлення встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.   

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі

13. Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

14. Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

15. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

16. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

17. Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

18. Згідно частини 1 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

19. Відповідно до частини 1, 2 статті 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

20. Згідно частини 1 статті 24 Статуту залізниць України вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

21. Частиною 2 статті 24 Статуту залізниць України передбачено право залізниці перевіряти правильність відомостей, зазначених вантажовідправником у накладній, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

22. У відповідності до норм статті 37 Статуту залізниць України та пункту 5 Правил приймання вантажів до перевезення, маса вантажів визначається відправником.

23. Приписами статті 37 Статуту визначено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса, вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником.

24. Статтею 110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

25. Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

26. Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

27. Відповідно до положень статті 130 Статуту залізниць України право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред'явлення в оригіналі накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. 

28. Згідно з статті 133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством. До претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника.

29. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

30. Як встановлено судами попередніх інстанцій, з матеріалів справи вбачається, що вантажоодержувачами - ПАТ "Одеський припортовий завод" та ТОВ "Боріваж" передано ТОВ "Транс-Груп" право на пред'явлення претензій та позовів до залізниці, шляхом здійснення переуступних підписів на накладній № 42563262 від 27.07.2016р.

31. Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (статті 114,115 Статуту залізниць України).

32. Відповідно до пункту 6 Правил заявлення та розгляду претензій (затвердженні Міністерством транспорту України № 334 від 28.05.2002) до претензійної заяви додаються документи, передбачені статтями 130, 133 Статуту залізниць України, а також розрахунок суми претензії, якщо його не наведено в претензійній заяві. Паперова накладна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються тільки в оригіналах. У разі оформлення перевезення вантажу шляхом електронного документообігу до претензійної заяви додається паперова копія накладної, роздрукована на підставі електронної накладної та засвідчена календарним штемпелем станції призначення або суб'єктом перевезення згідно з чинним законодавством. Кількість і вартість відправленого вантажу підтверджуються згідно зі статтею 115 Статуту залізниць України документом відправника із зазначенням у ньому номера залізничної накладної, за якою відправлено вантаж. Якщо вантажовідправником є транспортно-експедиторське підприємство, яке не є виробником або постачальником вантажу, для підтвердження вартості відправленого вантажу заявником до претензії може бути додана завірена копія договору транспортного експедирування, укладеного між вантажовідправником (експедитором) і фактичним постачальником (виробником) вантажу, та рахунок або інший документ фактичного постачальника (виробника), що підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

33. Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій, позивачем при зверненні з позовом до суду було надано копію накладної № 42563262 від 27.07.2016, оригінали комерційних актів № АА 021612/16 та № АА 021613/17 від 27.07.2016, а в якості доказу вартості втраченого вантажу надана копія договору транспортного експедирування № 06/2011 від 01.08.2011, копія претензії ТОВ "АТ КАРГІЛЛ" про відшкодування недостачі вантажу від 30.08.2016, довідка Приватного підприємства "ПРОАГРО" № 47 від 30.08.2016, з якої вбачається, що згідно даних моніторингу компанії ПП "ПРОАГРО" середні ціни щодо реалізації насіння рапса станом на 30.08.2016р. складають 11  200,00 грн. - 11  800,00 грн. за тонну, а також довідка ДП "Зовнішінформ" № 111/244 від 25.04.2017, відповідно до якої орієнтовний рівень закупівельних цін на внутрішньому ринку України на умовах поставки EXW франко-елеватор (згідно "Інкотермс-2000/2010") на насіння ріпаку продовольчого станом на 20.01.2017 складав 11500 грн. - 11800 грн. за тонну (з урахуванням ПДВ).

34. Згідно зі статтями 924 Цивільного кодексу України, 314 Господарського кодексу України і статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. 

35. З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що надані позивачем до матеріалів справи довідки ПП "ПРОАГРО" № 47 від 30.08.2016 та ДП "Зовнішінформ" № 111/244 від 25.04.2017 не є належними доказами, які встановлюють вартість вантажу, що був відправлений позивачем згідно накладної № 42563262 від 27.07.2016, оскільки ні ПП "ПРОАГРО", ні ДП "Зовнішінформ" не мають відношення до перевезення. Вказані підприємства у відповідності до статей 130, 133 Статуту залізниць України не є вантажовідправниками або вантажоодержувачами за накладною № 42563262.

36. Доводи скаржника про те, що не прийняття до уваги поданих скаржником додаткових доказів до суду апеляційної інстанції, яких на момент розгляду справи місцевим господарським судом у скаржника не могло бути та не було у розпорядженні, призвело до унеможливлення встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, визнаються колегією суддів безпідставними та необґрунтованими з огляду на таке.

36.1 На момент розгляду справи судом першої інстанції, позивач не довів належними та допустимими доказами розміру збитків, завданих йому втратою вантажу, оскільки не довів вартість переданого до перевезення вантажу. 

36.2 При цьому, судом апеляційної інстанції не прийнято до уваги надані апелянтом додаткові докази до суду апеляційної інстанції: завірену копію контракту №CVS 90777/PPP088400 від 01.07.2016, інвойсу №90777/120.

36.3 Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України (в редакції до 15.12.2017) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

36.4 З наведеного вбачається, що обов'язок доказування правомірності заявлених позовних вимог законодавством покладено саме на позивача.

36.5 Якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом, то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

36.6 Позивачем до суду першої інстанції не було заявлено клопотання про витребування доказів. 

36.7 З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що скаржником не доведено неможливості подання завіреної копії контракту №CVS 90777/PPP088400 від 01.07.2016, інвойсу №90777/120 до суду першої інстанції. 

37. Враховуючи наведене, доводи скаржника викладені в касаційній скарзі спростовуються вищевикладеним.

38. В силу приписів статті 300 Господарського процесуального кодексу України (у редакції від 15.12.2017), суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

39. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Росії", "Нєлюбін проти Росії"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

40. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

41. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

42. Таким чином, посилання та доводи скаржника не знайшли свого підтвердження, в якості підстав скасування постанови суду апеляційної інстанції під час касаційного провадження.

43. Відповідно статті 309 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

44. Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні. 

45. Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону відповідає.

46. Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі. 

47. Вказані вимоги судом апеляційної інстанцій при винесенні оскаржуваної постанови були дотримані.   

48. Оскільки підстав для скасування постанови суду апеляційної інстанції немає, то судовий збір за подачу касаційної скарги покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03.10.2017 Верховний Суд,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Груп" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі № 910/963/17 залишити без задоволення.

2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 у справі № 910/963/17 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                                     В.В. Білоус

Судді                                                                                                                  С.В. Жуков

                                                                                                                                  Н.Г. Ткаченко