Постанова
Іменем України 
         31 липня  2018 року
м. Київ
 
справа № 662/1412/17
 
провадження № 61-10525св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н.О. (суддя-доповідач),  Журавель В. І.,         Крата В. І., 
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_4, 
представник позивача - адвокат ОСОБА_5,
відповідач - ОСОБА_6,
третя особа - Сиваська селищна рада Новотроїцького району Херсонської області,
  
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада 2017 року у складі судді Решетова В. В., та на  постанову апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року у складі суддів: Приходько Л. А., Бездрабко В. О., Кузнєцової О. А.,
 
                                                    ВСТАНОВИВ :
         
У серпні 2016 року ОСОБА_7 звернулася  до  суду  з  позовом  до        ОСОБА_6  про  визнання заповіту недійсним. 
 
В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_8, за життя він склав заповіт, який був посвідчений               06 лютого 2017 року секретарем виконавчого комітету Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Відповідно до заповіту ОСОБА_8 заповів  ОСОБА_6 належну йому на праві власності земельну ділянку, яка знаходиться на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. Посилаючись на порушення вимог щодо форми та посвідчення заповіту, просила суд  визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8  06 лютого 2017 року.
   
Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області                        від 07 листопада 2017 року  позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено, визнано недійсним заповіт ОСОБА_8 від 06 лютого 2017 року, складений та посвідчений секретарем виконавчого комітету Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області Колько В. І., згідно якого ОСОБА_6 успадкувала земельну ділянку розміром 4,76 га, що знаходиться на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області. 
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю передбачених законом підстав для визнання заповіту недійсним, оскільки посвідчення заповіту відбулося в присутності двох свідків, один з яких є близьким родичем  спадкоємця за заповітом,  а посвідчення заповіту в присутності одного свідка є порушенням вимог щодо його посвідчення.
 
Постановою апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області                          від 07 листопада 2017 року залишено без змін.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи не допустив неправильного застосування норм матеріального права та порушень норм процесуального права.  
 
У січні 2018 року ОСОБА_6 звернулася до Верховного Суду із касаційною  скаргою на рішення  Новотроїцького районного суду Херсонської області    від 07 листопада 2017 року та на постанову апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року, в якій просить скасувати  оскаржувані судові рішення  та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4
 
Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувані судові рішення  ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, оскільки сам по собі факт посвідчення заповіту в присутності лише одного свідка не є достатньою підставою для висновку про нікчемність такого правочину.
 
Ухвалою Верховного Суду  від  05 березня 2018 року  відкрито касаційне провадження у даній справі та витребувано з Новотроїцького районного суду Херсонської області зазначену справу.
 
19 березня 2018 року зазначена справа надійшла до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду та 20 березня 2018 року передана судді-доповідачу.
 
На час попереднього розгляду колегією суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду касаційної скарги ОСОБА_6 на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 07 листопада       2017 року та на постанову апеляційного суду Херсонської області                  від 20 грудня 2017 року відзиви не надходили.
 
Згідно із положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Суди встановили, що 06 лютого 2017 року ОСОБА_8  вчинив  заповіт,  згідно якого заповів ОСОБА_6 належну йому на праві приватної власності земельну ділянку розміром 4,76 га, що знаходиться на території Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області.
Вчинений ОСОБА_8 заповіт на його прохання був прочитаний вголос і підписаний ОСОБА_10 у зв'язку з відсутністю у заповідача  можливості через фізичні вади підписати його власноручно та прочитати.  Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Сиваської селищної ради Новотроїцького району Херсонської області Колько В. І. у присутності двох свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер.
За формою та змістом заповіт повинен відповідати вимогам статей 207,  1247, 1248, 1252  ЦК України.
Суди встановили і сторони не заперечували, що ОСОБА_12 як один із свідків, у присутності якого був посвідчений заповіт, є сином спадкоємця за заповітом ОСОБА_6
Частиною другою статті 1253 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248, статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. 
Враховуючи, що посвідчення заповіту відбулося у присутності двох  осіб, одна з яких не може бути свідком в силу пункту 3 частини четвертої статті 1253 ЦК України, оскільки є близьким родичем спадкоємця, та відсутність можливості у заповідача через фізичні вади підписати власноручно та прочитати заповіт вголос, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання заповіту недійсним.
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді даної справи неправильно застосовані норми матеріального права, оскільки обставини, на які посилається відповідач у касаційній скарзі, не впливають на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій. Інші доводи касаційної скарги не містять у собі посилань на обставини чи докази, якими спростовуються встановлені судом обставини.
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для їх скасування.  
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані  рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду      
 
                                                    ПОСТАНОВИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
 
Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області                          від 07 листопада 2017 року та постанову апеляційного суду Херсонської області від 20 грудня 2017 року залишити без змін. 
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та  оскарженню не підлягає.  
                                                                                
Судді:                                                                                                  Н. О. Антоненко  
 
                                                                                                          В. І.  Журавель
 
                                                                                                           В.  І.  Крат