ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/16658/15 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.
за участю секретаря судового засідання - Кравченко О.В.
учасники справи:
позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "КСТ ГРУП УКРАЇНА"
представник позивача - Гороховська А.О.
відповідачі - (1) товариство з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Барістор", (2) товариство з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля"
представник відповідача - 1 -  не з'явився
представник відповідача - 2 - не з'явився
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КСТ ГРУП УКРАЇНА"
на постанову Київського апеляційного господарського суду у складі Сітайло Л.Г. - головуючого, Пашкіної С.А., Жук Г.А. від 12 березня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва у складі Сташківа Р.Б. від 29 листопада 2017 року

Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "КСТ ГРУП УКРАЇНА" (далі - позивач) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Центр правової допомоги "Барістор" (далі - відповідач-1) та товариства з обмеженою відповідальністю "Украгрозакупівля" (далі - відповідач-2) про стягнення з відповідача-1 - 500 грн. боргу, а з відповідача-2 - 573 460,50 грн. боргу,  18     705,70     грн. 3% річних, 335 015,62 грн. інфляційних втрат, 37 160,23 грн. пені.
2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-2 умов  договору від 13.02.2013 № 23-ЗТЕ на транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортних і транзитних вантажів в частині своєчасної оплати наданих позивачем транспортно-експедиційних послуг, про що свідчать не оплачені першим рахунки, акти виконаних робіт, та настанням у зв'язку з цим майнової відповідальності відповідача-1, як поручителя за договором поруки від 13.01.2013 № 03-03.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3. Справа розглядалась судами неодноразово.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2018 року, у задоволенні позову відмовлено повністю.
4. Рішення мотивовані тим, що умовами договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ було встановлено певний алгоритм дій сторін при його виконанні, а саме: погодження умов перевезення шляхом оформлення відповідачем-2 (замовник) заявок на кожне перевезення - виставлення позивачем (експедитор) рахунку на оплату - проведення відповідачем-2 100% попередньої оплати послуг позивача з вказівкою в платіжному дорученні реквізитів перевезення, за яке здійснюється оплата, номеру договору та рахунків. Отже, погодженням (акцептом) відповідачем-2 пропозиції (оферти) позивача щодо обсягу та вартості конкретного перевезення є здійснення ним попередньої оплати виставленого позивачем рахунку і тільки після цього позивач має підстави для виконання договору в частині надання послуг по конкретному перевезенню.
5. Проте судами встановлено відсутність доказів погодження сторонами обсягів та вартості перевезень, тобто позивачем не доведено факту надання ним послуг, оплати яких він вимагає, оскільки у справі відсутні оформлені відповідачем-2 заявки на здійснення конкретних перевезень у спірний період та докази проведення останнім 100% попередньої оплати виставлених на підставі таких заявок рахунків позивача, що дало б підстави для висновку про погодження відповідачем-2 запропонованого позивачем обсягу та вартості конкретного перевезення. При вирішенні спору судами також враховано висновок проведеної у справі судово-економічної експертизи, відповідно до якої визначити обсяг та період виникнення заборгованості відповідача-2 неможливо, у тому числі внаслідок невідповідністю наданих документів умовам договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ та відсутності у них реквізитів, необхідних для ідентифікації проведених операцій.  
Короткий зміст вимог касаційної скарги
6. Не погоджуючись із указаними судовими рішеннями, позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити. 

Аргументи учасників справи
Доводи позивача, який подав касаційну скаргу (узагальнено)
7. За умовами договору позивач може приступити до виконання договору за умови попереднього погодження з відповідачем-2 маршруту, умов перевезення і попереднього повідомлення відповідача-2 про вартість конкретного перевезення. Не здійснення відповідачем-2 попередньої оплати послуг не перешкоджає позивачу виконати договір за умови погодження маршруту та умов перевезення та не звільняє відповідача-2 від обов'язку оплати наданих послуг по факту їх виконання. У цьому випадку замовник повинен сплатити за надані послуги розумну ціну.
8. Суди не врахували, що про згоду відповідача-2 на виконання транспортно-експедиційних послуг на спірну суму свідчать погоджені ним заявки на перевезення, акти виконаних робіт та факт оформлення відповідних перевізних документів на вантаж. При цьому здійснення оплати послуг без отримання попередньої оплати було звичайною практикою за спірним договором та наслідком тривалих господарських правовідносин між сторонами.

Позиція Верховного Суду
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої й апеляційної інстанцій
9. Верховний Суд зазначає, що імперативними приписами частини 2 статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Компетенція суду касаційної інстанції відповідно до частини 1 вказаної статті полягає виключно в перевірці правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи.
10. Частиною 2 статті 12 Закону України "Про транспортно-експедиційну діяльність" визначено, що клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.
10.1. Відповідно до статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.
11. Як встановлено судами, в умовах договору від 13.02.2013 №23-ЗТЕ сторони чітко передбачили алгоритм дій сторін при його виконанні, а саме: погодження умов перевезення шляхом оформлення замовником заявок на кожне перевезення - виставлення експедитором рахунку на оплату - проведення замовником 100% попередньої оплати послуг експедитора з вказівкою в платіжному дорученні реквізитів перевезення, за яке здійснюється оплата, номеру договору та рахунків.
12. За результатами дослідження та оцінки за правилами статті 86 ГПК України зібраних у справі доказів та обставин у сукупності, у тому числі висновку судової експертизи, судами встановлено відсутність передбачених умовами договору первинних документів - заявок на перевезення, рахунків та платіжних документів, які б достовірно підтверджували факт надання позивачем послуг, оплати яких він вимагає, у тому числі погодження відповідачем-2 їх обсягу та вартості, та, відповідно давали підстави для висновку про наявність  заборгованості останнього за спірним договором. Наявні у справі акти виконаних робіт, заявки на перевезення та перевізні документи визнані судами неналежними доказами, тобто такими, що не дозволяють встановити обставини, які входять в предмет доказування у даній справі (надання послуг за спірним договором транспортно-експедиційного обслуговування).   
13. У зв'язку з чим висновок судів про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог внаслідок їх недоведеності зроблено з дотриманням норм процесуального права, зокрема статей 76, 77, 86 ГПК України.
14. З урахуванням наведеного, а також меж перегляду справи судом касаційної інстанції, доводи касаційної скарги в пункті 7, 8 Постанови відхиляються, оскільки ґрунтуються на власному тлумаченні позивачем умов договору, зводяться до переоцінки доказів та вимог про встановлення інших обставин справи, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.   
15. Оцінюючи доводи касаційної скарги, Верховний Суд як джерелом права керується практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації" де Суд дійшов висновку, що принцип правової визначеності вимагає, серед іншого те, що якщо суди ухвалили остаточне рішення з питання, то їх рішення не піддавалося би сумніву. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень. Такі рішення можуть бути скасовані лише у виняткових обставинах, а не тільки з метою одержання іншого рішення у справі.
16. Також Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, зокрема у справі "Устименко проти України", що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії").

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
17. Враховуючи вищевикладене та межі перегляду справи судом касаційної інстанції, касаційна скарга позивача задоволенню не підлягає, а оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін як законні та обґрунтовані.
Керуючись статтями  300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "КСТ ГРУП УКРАЇНА" залишити без задоволення.
2. Постанову Київського апеляційного господарського суду від 12 березня 2018 року та рішення Господарського суду міста Києва від 29 листопада 2017 року у справі № 910/16658/15 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                                     Міщенко І.С.
Судді                                                                                                              Берднік І.С.
                                                                                                          Суховий В.Г.