ПОСТАНОВА
Іменем України
Київ

14 серпня 2018 року 
справа №751/11370/16-а
адміністративне провадження №К/9901/44094/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),
суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби на постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 лютого 2017 року у складі судді Ченцової С.М. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів Кобаля М.І., Карпушової О.В., Кучми А.Ю. у справі №751/11370/16-а за позовом ОСОБА_1 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

У С Т А Н О В И В

У грудні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач у справі) звернувся з адміністративним позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби (далі - митний орган, відповідач у справі), у якому просив визнати постанову заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Литвиненка В.В. від 10 листопада 2016 року в справі про порушення митних правил № 502/10200/16 протиправною та скасувати її; провадження в справі про порушення митних правил № 502/10200/16 закрити в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.

В обґрунтування позову зазначив, що спірна постанова не містить викладу того, в чому саме полягає об'єктивна сторона інкримінованого йому правопорушення, а також що у справі про адміністративне правопорушення відсутні будь-які докази його вини та об'єктивної сторони правопорушення.

Постановою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року, позов задоволено частково, постанову заступника начальника Чернігівської митниці Державної фіскальної служби Литвиненка В.В. від 10 листопада 2016 року в справі про порушення митних правил №502/10200/16 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за статтею 485 Митного кодексу України та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 522  845,70 грн визнано протиправною та скасовано. В задоволенні решти позову - відмовлено.

У червні 2017 року митним органом подана касаційна скарга на судові рішення судів попередніх інстанцій, 16 червня 2017 року ухвалою Вищого адміністративного суду України (суддя Швед Е.Ю.) відкрито касаційне провадження, витребувано справу №751/11370/16-а з суду першої інстанції.

22 березня 2018 року справу №751/11370/16-а передано до Верховного Суду в порядку, передбаченому пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15 грудня 2017 року).

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме: положень статей 103, 293, 531 Митного кодексу України, статей 86, 141 Кодексу адміністративного судочинства України просить судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати та відмовити в позові. 

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент ухвалення судових рішень) судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.          
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі.
Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили. 

07 вересня 2016 року посадовою особою відповідача відносно позивача - громадянина Республіки Литви складено протокол про порушення митних правил № 0502/10200/16 за ознаками статті 485 Митного кодексу України.

10 листопада 2016 року постановою посадової особи відповідача позивача визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, тобто 522 845,70 грн. 

З оскаржуваного рішення вбачається, що 13 квітня 2016 року через пункт пропуску «Славутич-Комарин» Чернігівської митниці Державної фіскальної служби позивачем ввезено в митному режимі тимчасового ввезення строком до одного року транспортний засіб марки «Форд Транзіт», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, з метою особистого користування.

16 серпня 2016 року митним органом отримано лист відділу Внутрішньої безпеки ГУ ДФС в Чернігівській області від 15 серпня 2016 року №504/25-01-22-14 щодо можливого порушення норм чинного законодавства позивачем.

Проведеною перевіркою щодо дотримання позивачем умов митного режиму тимчасового ввезення на митну територію України транспортного засобу марки «Форд Транзіт», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, було встановлено, що позивач вчинив протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів шляхом передачі транспортного засобу «Форд Транзіт», стосовно якого були надані пільги щодо сплати митних платежів при ввезенні його на митну територію України, в користування іншій особі.

Задовольняючи позов, суди попередніх інстанцій виходили з того, склад інкримінованого позивачу правопорушення за статтею 485 Митного кодексу України, не доведено. При цьому судами надано оцінку доводам митного органу щодо наявних, на його думку, доказів протилежного, а саме договору безоплатного користування спірним автомобілем від 18 травня 2016 року (укладеного між позивачем та його дружиною - ОСОБА_1.), а також договору №45 від 4 травня 2016 року про пайову участь в утриманні об'єкта благоустрою (укладеного між ОСОБА_2 та Комінальним підприємством «Зеленбуд» Чернігівської міської ради). 

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що договір безоплатного користування транспортним засобом не виконувався, технічні паспорти на авто та ключі знаходились у позивача, що підтверджується протоколом тимчасового вилучення від 31 травня 2012 року №652, крім того цей договір в порушення вимог закону не посвідчено нотаріально, що обов'язково для договорів найму транспортного засобу за участю фізичної особи. Відтак, цей договір і не міг виконуватись.

Позаяк доводи митного органу щодо передання спірного транспортного засобу своїй дружині - в порушення митного режиму тимчасового ввезення - ґрунтуються виключно на обставинах наявності зазначеного договору, Суд вважає правильним висновок судів попередніх інстанцій про непідтвердження об'єктивної сторони правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України (використання транспортного засобу в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими надано пільги зі сплати митних платежів). 

Будь-які докази протиправного використання позивачем спірного транспортного засобу в цілях, відмінних від тих, у зв'язку з якими надано пільги зі сплати митних платежів, рівно як і інших порушень митного режиму тимчасового ввезення у матеріалах справи немає.

Самих лише посилань митного органу на наявність договору про безоплатне користування транспортним засобом недостатньо для висновку про дійсне використання такого транспортного засобу в протиправних цілях.  

Відповідно до частини першої статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

За змістом статті 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Суд визнає, що судами попередніх інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального чи порушень процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Чернігівської митниці Державної фіскальної служби залишити  без задоволення.

Постанову Новозаводського районного суду міста Чернігова від 17 лютого 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2017 року у справі №751/11370/16-а залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                           Р.Ф.Ханова 

Судді:                                                                                                      І.А.Гончарова
          
                                                                                                    І.Я.Олендер