ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2018 року 
м. Київ

Справа №  914/1462/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Мачульського Г.М. - головуючого, Кушніра І.В., Краснова Є.В.
при секретарі судового засідання Лихошерст І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз"
на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 26.10.2017 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Кордюк Г.Т., судді Гриців В.М., Давид Л.Л.) та на рішення Господарського суду Львівської області від 13.09.2017 (суддя Березяк Н.Є.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія"
до Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз"
про скасування рішення, визнання відкритих торгів такими, що відбулися та укладення договору
за участю:
відповідача: Кравченко С.В. (довіреність від 24.05.2018),

ВСТАНОВИВ:
Звернувшись у суд з даним позовом, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сігірія" (далі - позивач) просило скасувати рішення Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" (далі - відповідач), яке оформлено протоколом тендерного комітету відповідача від 26.06.2017 № 35/7 (далі-Рішення) про визнання торгів такими, що не відбулися, визнати відкриті торги відповідача про закупівлю "Світильники та освітлювальна арматура (Світильники та освітлювальна арматура)" (далі-відкриті торги) такими, що відбулися та зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу у редакції запропонованій позивачем.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Рішення відповідача було прийнято всупереч нормам чинного законодавства, а отже є незаконним, а тому торги слід визнати такими, що відбулися, у зв'язку з чим наявні підстави для укладення договору.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.09.2017 позов задоволено.
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 26.10.2017, вказане рішення суду першої інстанції змінено, викладено пункт 4 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: "Вважати укладеним договір купівлі-продажу "Світильники та освітлювальна арматура (Світильники та освітлювальна арматура)", між позивачем та відповідачем у редакції проекту договору, яка запропонована позивачем у позовній заяві". В іншій частині вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі відповідач просить скасувати вище вказані судові рішення та прийняти нове, яким в позові відмовити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів касаційної скарги відповідач посилався на те, що в період одержання від позивача пропозиції укласти договір та закінчення 20-ти денного строку для її розгляду, у відповідача відбулася зміна у фінансуванні предмета закупівлі (скорочення видатків), яка зменшила його вартість та кількість одиниць товару, тобто відбулися зміни в істотних умовах договору щодо його предмету та ціни, а тому згідно частини другої статті 180 Господарського кодексу України, договір не міг бути укладеним на умовах, які містилися в пропозиції, надісланій позивачем. При цьому відповідач вказує на те, що висновки судів про неможливість визнання відповідачем торгів такими, що не відбулися, суперечать приписам частини другої статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки дана норма закону не містить відомостей про те, на якій саме стадії торгів можливо прийняти таке рішення. Також відповідач вважає, що висновок судів про укладення договору у редакції позивача є таким, що не узгоджується з приписами пункту 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", так як редакція договору, яка запропонована позивачем, відрізняється від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону. Крім того, відповідач посилається на те, що позов в частині скасування Рішення відповідача не підлягає задоволенню, оскільки відсутні докази оскарження Рішення до Антимонопольного комітету України. Також відповідач стверджує, що позовна вимога про визнання торгів такими, що відбулися є вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а тому суди безпідставно її задовольнили. В той же час, відповідач вказує на невідповідність резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції мотивувальній її частині, яка полягає в тому, що у тексті постанови суду вказано зобов'язати відповідача укласти договір купівлі-продажу, проте в резолютивній частині постанови суду зазначено вважати укладеним договір.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, обґрунтовуючи його тим, що судом апеляційної інстанції у відповідності до норм матеріального та процесуального права надано належну правову оцінку поданим сторонами доказам, а доводи касаційної скарги її не спростовують.
Переглянувши у касаційному порядку оскаржені судові рішення, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, беручи до уваги межі перегляду справи в касаційній інстанції, виходить з наступного.
Як встановлено судами попередніх інстанцій, 13.04.2017 відповідачем в електронній системі публічних закупівель "ProZorro" оприлюднене оголошення № UA-2017-03-13-000389-a про проведення відкритих торгів, у яких взяв участь позивач.
Рішенням тендерного комітету відповідача, оформленим протоколом від 01.06.2017 №  35/6, позивача визнано переможцем відкритих торгів та того ж дня відповідачем опубліковано в електронній системі публічних закупівель "ProZorro" повідомлення про намір укласти з позивачем договір про закупівлю.
14.06.2017 позивач направив відповідачу пакет документів з двома примірниками підписаного договору, який був викладений відповідачем в електронній системі публічних закупівель "ProZorro" від 13.03.2017, які відповідач не підписав.
26.06.2017 відповідачем прийнято Рішення про визнання відкритих торгів такими, що не відбулися, з підстав, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" (скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг).
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що з моменту визначення позивача переможцем торгів та акцептування його пропозиції неможливо відмінити процедуру закупівлі на етапі укладення договору, а тому вимога позивача про скасування Рішення є правомірною. При цьому суд визнав обґрунтованою вимогу позивача про визнання відкритих торгів відповідача такими, що відбулися, оскільки вона узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства. Також суд послався на те, що договір про закупівлю підлягає укладенню в судовому порядку у редакції, яка зазначена в тендерній документації.
Апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині укладення договору про закупівлю, мотивуючи свій висновок тим, що суд першої інстанції безпідставно визнав укладеним вказаний договір у редакції, яка зазначена в тендерній документації, оскільки він не містив істотної умови договору як його ціна та позивач просив зобов'язати відповідача укласти договір у викладеній ним редакції, а не визнати його укладеним у редакції тендерної документації. В іншій частині вказане рішення суду апеляційний суд залишив без змін.
Проте з такими висновками судів погодитися повністю не можна виходячи із наступного.
Пунктом 2 частини 2 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що замовник має право визнати торги такими, що не відбулися, у разі скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг. Повідомлення про відміну торгів або визнання їх такими, що не відбулися, оприлюднюється в електронній системі закупівель замовником протягом одного дня з дня прийняття замовником відповідного рішення та автоматично надсилається усім учасникам електронною системою закупівель (ч.3).
Апеляційним судом встановлено, що підставою для прийняття відповідачем Рішення було зазначено скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, яке міститься у річному плані потреб та закупівель товарів відповідача на 2017 рік.
Із встановлених судами обставин справи не вбачається, що відповідач подав суду належні докази скорочення у нього видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг.
Відтак колегія суддів погоджується з висновками судів про те, що відповідач не мав законних підстав приймати Рішення на підставі пунктом 2 частини 2 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" (скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг), а тому вимога позивача про визнання незаконним та скасування Рішення є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, у зв'язку з чим доводи відповідача, які викладені у касаційній скарзі у цій частині, є безпідставними та висновків судів не спростовують.
Щодо доводів сторін стосовно задоволення судами вимоги позивача про визнання відкритих торгів такими, що відбулися, слід зазначити таке.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють передбачені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.
Заявлена позивачем вимога про визнання відкритих торгів такими, що відбулися, по суті є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення.
Такий факт може встановлюватися господарським судом лише за наявності та розгляду між сторонами спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обґрунтованості вимог, отже такий спосіб захисту не відповідає способам, встановленим чинним законодавством, та, як наслідок, не призводить до поновлення порушеного права.
Подібна правова позиція у наведеній частині викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 910/11239/17.
З огляду на викладене колегія суддів вважає необхідним скасувати рішення судів про задоволення вимоги позивача про визнання відкритих торгів такими, що відбулися, з наведених підстав та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.
Також колегія суддів вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про укладення договору про закупівлю у запропонованій ним редакції з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно статті 185 Господарського кодексу України до укладення господарських договорів на біржах, оптових ярмарках, публічних торгах застосовуються загальні правила укладення договорів на основі вільного волевиявлення, з урахуванням нормативно-правових актів, якими регулюється діяльність відповідних бірж, ярмарків та публічних торгів.
Відповідно до статті 180 наведеного Кодексу зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Частинами 3-5 статті 180 вказаного Кодексу передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними.
Згідно з частинами 2-5 статті 181 наведеного Кодексу проект договору може бути запропонований будь-якою із сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.
Статтею 187 зазначеного Кодексу унормовано, що спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких є обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом (ч.1). День набрання чинності рішенням суду, яким вирішено питання щодо переддоговірного спору, вважається днем укладення відповідного господарського договору, якщо рішенням суду не визначено інше (ч.2).
Відповідно до частини четвертої статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури.
Частиною 2 статті 32 наведеного Закону встановлено, що замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем торгів протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та пропозиції учасника-переможця.
Встановивши, що позивач, за наявності рішення відповідача, яке оформлено протоколом від 01.06.2017 № 35/6, направив відповідачу проект договору про закупівлю, який відповідав вимогам тендерної документації та пропозиції позивача, та який відповідач не підписав у визначений законом строк, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову у цій частині, доводи касаційної скарги про невідповідність резолютивної частини постанови апеляційного суду її мотивувальній частині відхиляються, оскільки за наведених обставин, що встановлені судами, ціна, яка викладена у запропонованій позивачем редакції договору про закупівлю узгоджується з ціною, яка відображена у тендерних документах, а згідно із положеннями статті 243 Господарського процесуального кодексу України суд, який допустив у судовому рішенні описки, може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити їх.
Наведеним частково спростовуються доводи, викладені у касаційній скарзі, щодо незаконності постанови суду апеляційної інстанції, а доводи відзиву на касаційну скаргу частково ґрунтуються на нормах права.
Таким чином суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів про те, що відповідач не мав законних підстав приймати Рішення на підставі пункту 2 частини 2 статті 31 Закону України "Про публічні закупівлі" (скорочення видатків на здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг), та із постановою суду апеляційної інстанції в частині вирішення спору щодо укладення договору купівлі-продажу у відповідній редакції, і вважає необхідним скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення місцевого господарського суду в частині задоволення вимоги позивача про визнання відкритих торгів такими, що відбулися, з наведених підстав та прийняти в цій частині нове рішення, яким в позові відмовити.
З урахуванням наведеного, відповідно до приписів статті 126, статті 129 частини 4, статті 315 частини 3 пункту "в" Господарського процесуального кодексу України, судові витрати у справі із касаційної скарги покладаються на відповідача у частині задоволення позову, а в частині відмови у його задоволенні - на позивача.
Керуючись статтями 301, 308, 311, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України,
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" задовольнити частково.
Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 13.09.2017 у справі Господарського суду Львівської області №914/1462/17 в частині задоволення позову про визнання відкритих торгів такими, що відбулися, скасувати та в цій частині прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
В іншій частині постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігірія" на користь Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Львівтрансгаз" 1 920 (одну тисячу дев'ятсот двадцять) грн. судового збору з касаційної скарги.
Поновити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 13.09.2017 та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.11.2017 у справі №914/1462/17 з урахуванням даної постанови суду касаційної інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Г.М. Мачульський
Судді                                                                                          І.В. Кушнір
                                                                                          Є.В. Краснов