ПОСТАНОВА
Іменем України

01 серпня 2018 року 
Київ
справа №814/1885/16
адміністративне провадження №К/9901/22848/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Білоуса О. В., Данилевич Н.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 до Атестаційної комісії №1 Південного регіону ГУНП в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, за участю 3-ої особи: Національної поліції України про визнання протиправним та скасування рішення, провадження у якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року (судді Кравець О.О., Домусчі С.Д., Коваль М.П.), 
в с т а н о в и в :
у вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (далі - ГУ НП), атестаційної комісії №1 ГУ НП та просив визнати протиправним та скасувати рішення (висновок) атестаційної комісії №1 ГУ НП від 26 лютого 2016 року.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 28 вересня 2016 року відмовив у відкритті провадження.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 14 грудня 2016 року скасував ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2016 року та направив справу до суду першої  інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження у справі.
Ухвалою від 17 січня 2017 року Миколаївський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі за вказаним позовом і постановою від 12 квітня 2017 року цей суд позов ОСОБА_1 задовольнив. 
Не погодившись із вказаною постановою представник ГУ НП подав апеляційну скаргу.
Ухвалою від 29 серпня 2017 року Одеський апеляційний адміністративний суд скасував постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року і залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду (у зв'язку з пропуском строку звернення до суду з адміністративним позовом). 
У касаційній скарзі позивач, посилаючи на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу цього суду і залишити в силі постанову суду першої інстанції у цій справі.
З-поміж іншого, заявник пояснив, що місячний строк звернення до суду він пропустив з поважних причин, а обов'язку доводити поважність причин не звернення до суду протягом періоду, який не охоплюється місячним строком, законодавство не передбачає. 
Ухвалою від 22 вересня 2017 року Вищий адміністративний суд України відкрив касаційне провадження за вказаною скаргою позивача. 
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII). Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
Згідно зі статтею 327 КАС судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд. 
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 198 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову суду і залишити позовну заяву без розгляду або закрити провадження у справі
Відповідно до частини першої статті 203 КАС постанова або ухвала суду першої інстанції скасовується в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається з підстав, встановлених відповідно статтями 155 і 157 цього Кодексу. 
Відповідно до пункту 9 частини першої статті 155 КАС суд своєю ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позовну заяву подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду і суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними.
У справі встановлено, що на виконання доручення Національної поліції України від 28 січня 2016 року за вих. №1111/01/12-2016 Наказом ГУ НП від 1 лютого 2016 року № 52 призначено атестування поліцейських ГУ НП та підпорядкованих підрозділів, створення атестаційних комісій та зобов'язання керівників структурних підрозділів, відділів (відділень) поліції ГУ НП забезпечити проведення атестації, скласти списки поліцейських та атестаційні листи.
На підставі цього наказу складено список працівників Вознесенського ВП, які підлягають атестуванню, серед яких ОСОБА_1
26 лютого 2016 року позивач проходив атестацію, за наслідками якої атестаційна комісія №1, за результатами розгляду матеріалів, проведеної співбесіди та обговорення, прийняла рішення (оформлене протоколом засідання атестаційної комісії №15.00004004.0022929 від 26 лютого 2016 року), що позивач не відповідає займаній посаді, підлягає звільненню зі служби в поліції через службову невідповідність. 
ОСОБА_1 ознайомився із вказаним рішенням 2 березня 2016 року.
Вказане рішення позивач оскаржив до Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3, яка у своєму рішення №15.00004004.0022929 від 5 березня 2016 року вказала, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду у зв'язку із не набранням 60 балів за результатами атестації. З цим рішенням позивач ознайомлений 5 березня 2016 року. 
14 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ НП, атестаційної комісії №1 ГУ НП, про визнання протиправним та скасування наказу від 17 березня 2016 року №44о/с щодо звільнення його з поліції, поновлення на посаді (справа №814/676/16).
Ухвалою від 30 червня 2016 року суд у тій справі (№ 814/676/16) залишив без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення (висновку) атестаційної комісії №1 ГУ НП від 26 лютого 2016 року та щодо визнання протиправним включення позивача до списку поліцейських, які підлягають атестуванню та проведення щодо нього атестування.
Згодом позивач скористався своїм правом та повторно звернувся до суду 26 вересня 2016 року. 
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом позивач зазначив, що з 17 березня 2016 року до 1 квітня 2016 року перебував на амбулаторному лікуванні у зв'язку з гострим трахеобранхітом і доглядав за хворим батьком та літньою бабусею до 16 квітня 2016 року. Водночас, як зазначив суд апеляційної інстанції, у судовому засіданні позивач визнав факт відсутності документального підтвердження, що саме він і лише він цілодобово доглядав за хворим батьком та літньою бабусею до 16 квітня 2016 року, а також те, що його захворювання на гострий трахеобранхіт не надало йому фізичної можливості за станом здоров'я вчасно звернутись до суду. Поважність причин пропуску строку в період з 30 червня 2016 року до 26 вересня 2016 року позивач не пояснив, відповідно й не підтвердив.
За правилами частини четвертої статті 99 КАС (у попередній редакції) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, то для звернення до адміністративного суду встановлюється місячний строк, який обчислюється з дня, коли позивач дізнався про рішення суб'єкта владних повноважень за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб'єкта владних повноважень.
За встановлених обставин апеляційний суд дійшов висновку, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися 5 березня 2016 року після ознайомлення із рішенням Апеляційної атестаційної комісії Південного регіону № 3, утім повідомлені позивачем причини пропуску процесуального строку не є поважними, а враховуючи також, що після залишення позову у справі № 814/676/16 без розгляду позивач повторно звернувся до суду по спливу майже трьох місяців, не  навівши жодних причин, які зумовили таке тривале зволікання зі зверненням до суду, його позов у цій справі слід залишити без розгляду. 
Відповідно до частини першої статті 341 КАС (у чинній редакції) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до частини першої статті 350 КАС суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Переглянувши оскаржене судове рішення в межах заявлених вимог касаційної скарги колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду апеляційної інстанції в цій справі є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування чи зміни відсутні. 
Доводи касаційної скарги висновків суду і фактичних обставин справи не спростовують. 
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2017 року в цій справі залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. В. Білоус
                                                                                                    Н. А. Данилевич