ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2018 року 
м. Київ

Справа №  910/1354/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Баранець О.М. - головуючий, Вронська Г.О., Стратієнко Л.В.
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи
на постанову Київського апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів Мартюк А.І., Алданової С.О., Ткаченка Б.О. 
від 12.04.2018 року
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект"
про забезпечення позову 
особи, які можуть отримати статус учасника справи:
відповідач  Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: 
1. Відділ примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України
2. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу  Осипенко Дмитро Олегович
3. Фірма "Т.М.М."
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Просило забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7859 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно та встановлено заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису нотаріуса №7859, вчиненого 20.12.2017 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що 20.12.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" за кредитним договором № 252-СВ від 4 березня 2004 року було вчинено виконавчий напис №7859 про звернення стягнення на майновий комплекс, загальною площею 8526,3 кв.м, та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, буд 22, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТММ-Будкомплект», яке є предметом договору застави від 24.07.2004 (в новій редакції від 28.05.2014 іпотечного договору). Заявник зазначав, що виконавчий напис вчинений без дотримання вимог чинного законодавства за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості. З цих підстав він має намір звернутися в суд із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Також, як зазначалося заявником та вбачається з наданих документів, що головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадимом І.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №55614508 з примусового виконання виконавчого напису №7859 від 20.12.2017 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О. про звернення стягнення на майновий комплекс, загальною площею 8526,3 кв.м, та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська,            буд 22, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «ТММ-Будкомплект» для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у сумі 14857932 євро 43 євроценти, що станом на 13 листопада 2017 року становить еквівалент 459147256,92 грн. Виконання напису до вирішення спору щодо нього, на думку заявника, може істотно ускладнити поновлення його порушених прав.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі №910/1354/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" про забезпечення позову задоволено частково. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №7859 від 20.12. 2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., про звернення стягнення на майновий комплекс, загальною площею 8526,3 кв.м, та знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, буд 22, який належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект". В іншій частині заяви відмовлено.
Дана ухвала мотивована тим, що враховуючи, що примусове виконання виконавчого напису, про оскарження якого заявник має намір пред'явити позов, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача, зокрема, зумовити виникнення інших спорів між сторонами, заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису відповідно до вимог ст.ст. 136, 137 ГПК України підлягає задоволенню. Заява в частині забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису нотаріуса №7859 від 20.12.2017 задоволенню не підлягає, оскільки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України. Крім того, заявлений захід охоплюється поняттям зупинення стягнення, вжитого судом.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати ухвалу суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" задоволено. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 09.02.2018 у справі №910/1354/18 скасовано в частині зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7859 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно та в цій частині прийняти нове рішення: "1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 7859 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно - відмовити". В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі №910/1354/18- залишено без змін. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" (03148, м. Київ, вулиця Жмеринська, 22, ідентифікаційний код 31481857) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, ідентифікаційний код 00039019) 1762 ( одну тисячу сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги. Доручено Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду. Справу №910/1354/18 повернуто до Господарського суду міста Києва.
Вживаючи ухвалою від 08.02.2018 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що примусове виконання виконавчого напису, про оскарження якого заявник має намір пред'явити позов, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, зокрема, зумовити виникнення інших спорів між сторонами. Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважала недостатньо обґрунтованими висновки місцевого господарського суду щодо необхідності забезпечення позову. В порушення вимог ст.ст. 74, 76, 77, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, судом не встановлено та не досліджено докази на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, що призвело до помилкового висновку суду щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" про забезпечення позову. Крім того, у поданій заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" просило суд забезпечити позовом шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису. Судова колегія апеляційного господарського суду зазначила, що вказана заява не відповідає вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України. Таким чином місцевим господарським судом правомірно було відмовлено в частині забезпечення позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису. Отже, ухвала Господарського суду міста Києва від 08.02.2018 у справі № 910/1354/18 підлягає частковому скасуванню.
Не погоджуючись з постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 року у справі №910/1354/18, 04 травня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 року у справі №910/1354/18 і залишити в силі ухвалу Господарського суду м. Києва від 08.02.2018. Зупинити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 року у справі №910/1354/18.
Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції були неправильно застосовані норми процесуального права і зроблені неправомірні висновки стосовно того, що судом не встановлено та не досліджено докази на підтвердження наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування забезпечення позову, що призвело до помилкового висновку суду щодо задоволення заяви TOB «ТММ- Будкомплект» про забезпечення позову. Оскільки, у випадку не забезпечення позову існує реальна загроза безпідставного звернення стягнення та реалізації нерухомого майна заявника, що призведе до порушення його прав і за час вирішення судового спору, спірний виконавчий напис може бути виконано, що унеможливить захист порушених прав заявника у визначений ст. 50 Закону України "Про нотаріат" спосіб. 
Ухвалою Касаційного господарського суду від 23.05.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 у справі № 910/1354/18. Призначено до розгляду касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 у справі №910/1354/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" у задоволенні клопотання про зупинення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 у справі №910/1354/18. 
У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 у справі №910/1354/18 залишити без змін, а касаційну скаргу без задоволення.
Перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Як було вірно зазначено судом апеляційної інстанції 07.02.2018 (відповідно до штампу канцелярії Господарського суду міста Києва проставленого на титульному аркуші заяви про забезпечення позову) Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, в якій просило суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №7859 від 20.12.2017, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Дмитром Олеговичем, яким звернено стягнення на нерухоме майно, та встановити заборону на здійснення будь-яких дій відносно виконання виконавчого напису нотаріуса №7859, вчиненого 20.12.2017.  
Звертаючись до суду із вказаною заявою Товариство з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" послалося на те, що Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" здійснило звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення суми заборгованості за кредитом, яка (сума) не є безспірною та не надсилав поручителю ОСОБА_7 вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання.
Заявник вказував, що зверненню до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для звернення стягнення на предмет іпотеки має передувати надсилання іпотекодержателем повідомлень боржнику та майновому поручителю відповідної вимоги про усунення порушень та незадоволення зазначеної вимоги щонайменше протягом тридцяти днів. Однак, ПАТ "Укрсобанк" , не звертався з відповідною вимогою, в порядку ст. 35 Закону України "Про іпотеку", до майнового поручителя ОСОБА_7, з яким банк уклав договір поруки від 30.09.2016. Згідно вказаного договору, поручитель солідарно відповідає перед банком за виконання фірмою "Т.М.М." товариством з обмеженою відповідальністю своїх зобов'язань за договором кредиту, зобов'язання за яким забезпечені вищезазначеним іпотечним договором. Отже, за твердженнями заявника, вказані дії Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" є неправомірними, порушують права боржника щодо можливості виконання його обов'язку поручителем, і є зловживанням публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" правом на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом вчинення виконавчого напису.
З огляду на те, що вказаний виконавчий напис вчинений з порушенням норм чинного законодавства з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення  виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача в частині розміру заборгованості, останній (виконавчий напис) буде оскаржений Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" шляхом подання позову про визнання виконавчого напису № 7859 від 20.12.2017  вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенко Д.О., таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат".
На підтвердження необхідності забезпечення позову, Товариством з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" надано наступні документи, а саме: постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття  виконавчого провадження ВП № 55614508 від 23.01.2018 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Осипенка Д.О. від 20.12.2017 № 7862.
Вживаючи ухвалою від 08.02.2018 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису, господарський суд першої інстанції припустився, що примусове виконання виконавчого напису, про оскарження якого заявник має намір пред'явити позов, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позовних вимог, зокрема, зумовити виникнення інших спорів між сторонами.
Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема,  зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача (відповідачів), а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Необхідною умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача (відповідачів) на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову. Позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.
Разом з тим, адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.
Однак задовольняючи заяву про забезпечення позову місцевий господарський суд, порушивши приписи вказаних вище норм ГПК України, дійшов невірного висновку про те, що позивачем було обґрунтовано, яким чином вжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення у даній справі. 
Отже, апеляційної інстанції, дослідивши всі обставини справи та подані докази, дійшов обґрунтованого висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.
Колегія суддів підтримує висновок суду апеляційної інстанції про те, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Т.М.М.-Будкомплект" в частині забезпечення  позову шляхом встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису не відповідає вимогам ч. 1 ст. 137 ГПК України, а тому задоволенню не підлягає в цій частині.
Відповідно до статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення суду з одних лише формальних міркувань.
З огляду на викладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає доводи касаційної скарги безпідставними та належним чином спростованими судом апеляційної інстанції.
За встановленими колегією суддів обставинами постанова апеляційної інстанції відповідає нормам процесуального права. 
Керуючись ст.ст 300, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТММ-Будкомплект" залишити без задоволення, а постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.04.2018 у справі №910/1354/18 - без змін.
2. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                О. Баранець 

Судді                                                                                           Г. Вронська 

                                                                                          Л. Стратієнко