Постанова 
Іменем України
30 травня 2018 року 
м. Київ
 
справа № 644/4076/13-ц
провадження № 61-5680св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Висоцької В. С.,
суддів: Лесько А. О., Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Пророка В. В., Штелик С. П.,
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк»,
відповідач - ОСОБА_3,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2016 року у складі колегії суддів: Овсяннікової А. І., Бездітко В. М., Сащенко І. С.,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У серпні 2013 року публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (далі - ПАТ «ПроКредит Банк» ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення із житлового будинку.
Позовна заява мотивована тим, що у грудні 2005 року між банком та ОСОБА_3 була укладена рамкова угода, відповідно якої банк зобов'язався здійснювати кредитування відповідача в межах ліміту 500 000,00 дол. США строком до 240 місяців, на підставі якої у грудні 2007 року сторони уклали договір про надання траншу у розмірі 300 000,00 дол. США на строк користування 40 місяців зі сплатою 12,75 % річних, а у червні 2008 року - договір про надання траншу у розмірі 50 000,00 дол. США на строк користування 120 місяців зі сплатою 16 % річних.
На забезпечення виконання зобов'язань за рамковою угодою та укладеними на її підставі договорами про надання траншу 07 грудня 2007 року було укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передано житловий АДРЕСА_1 загальною площею 376,70 кв. м та земельну ділянку площею 0,12 га на АДРЕСА_1, проте у зв'язку з розширенням території міста Харкова та зміною підпорядкування окремих об'єктів на місцевості зазначені нерухомі об'єкти були віднесені до території міста Харкова, та їм присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1. 
Також банк зазначав, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 січня 2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як поручителя заборгованість за договором про надання траншу від 07 грудня 2007 року в сумі 2 576 956,00 грн та за договором про надання траншу від 27 червня 2008 року в сумі 380 789,87 грн, проте це рішення не було виконано боржником.   
Посилаючись на те, що на дату подання позову розмір заборгованості за договорами становив 10 414 108,48 грн та 1 563 090,49 грн відповідно, ПАТ «ПроКедит Банк» просило позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова у складі судді Матвієвської Г. В. від 11 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що банк не надав матеріалів про проведення оцінки іпотечного майна, а також тим, що розмір земельної ділянки та загальна площа житлового будинку, які є предметом іпотеки, на АДРЕСА_1 у м. Харкові не відповідають документам, наданим позивачем. У частині вимог банку про виселення суд першої інстанції виходив з того, що така вимога є передчасною і може бути заявлена лише після звернення стягнення на предмет іпотеки.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2015 року апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено частково, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 березня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.
У рахунок часткового погашення заборгованості за рамковою угодою від 07 грудня 2005 року № 6048 та укладеними на її підставі договорами про надання траншу від 7 грудня 2007 року № 2.24382/6048, заборгованість за яким становить 10 414 108,48 грн, та договором про надання траншу від 27 червня 2008 року № 2.27709/6048, заборгованість за яким становить 1 563 090,49 грн, звернуто стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотеці ПАТ «ПроКредит Банк» відповідно до договору іпотеки від 07 грудня 2007 року № 6048-ДІ-4, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д. В., зареєстрованого в реєстрі за № 4633, шляхом набуття ПАТ «ПроКредит Банк» права власності на житловий будинок загальною площею 366,70 кв. м, житловою площею 117,20 кв. м, з надвірними будівлями, що розташовані на АДРЕСА_1 у м. Харкові, та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що розташована на АДРЕСА_1, за заставною вартістю, що становить 1 590 750,00 грн, яка була визначена сторонами при укладенні договору іпотеки від 07 грудня 2007 року № 6048-ДІ-4, вартістю на день ухвалення рішення відповідно до звіту про оцінку майна від 30 червня 2015 року: земельної ділянки загальною площею 0,1200 га у розмірі 252 184 грн та житлового будинку загальною площею 366,70 кв. м, житловою площею 117,20 кв. м, з надвірними будівлями, що розташовані на АДРЕСА_1 у м. Харкові, у розмірі 2 597 034,00 грн.
Припинено право власності ОСОБА_3 на житловий будинок загальною площею 366,70 кв. м, житловою площею 117,20 кв. м з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 у м. Харкові, та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що розташована на АДРЕСА_1.
Визнано за ПАТ «ПроКредит Банк» право власності на житловий будинок загальною площею 366,70 кв. м, житловою площею 117,20 кв. м, з надвірними будівлями, що розташовані на АДРЕСА_1 у м. Харкові, та земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, що розташована на АДРЕСА_1.
Виселено ОСОБА_3 та всіх мешканців із житлового будинку на АДРЕСА_1.
У решті позову відмовлено.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року рішення апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2015 року в частині позовних вимог про виселення скасовано, справу передано в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення апеляційного суду Харківської області від 07 липня 2015 року залишено без змін.
Рішенням апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2016 року рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 11 березня 2015 року в частині відмови у виселенні ОСОБА_3 скасовано.
Ухвалено в цій частині нове рішення. У задоволенні позову ПАТ «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 про виселення відмовлено з інших підстав.
Рішення суду апеляційної інстанції мотивоване тим, що житловий будинок, який є предметом іпотеки, придбаний за 414 732,00 дол. США, а кредит надано на суму 300 000,00 дол. США, а тому не можна вважати, що будинок придбаний за кредитні кошти.
У касаційній скарзі, поданій у вересні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ПАТ «ПроКредит Банк» просить, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, скасувати рішення суду апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову про виселення. 
Касаційна скарга мотивована тим, що предмет іпотеки - житловий будинок та земельна ділянка, придбані за кредитні кошти, а тому немає підстав для надання іншого постійного жилого приміщення відповідачу, який підлягає виселенню.
Відзив на касаційну скаргу не надходив.
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до положень частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права 
Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
За змістом статті 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Суд встановив, що 2 грудня 2005 року між закритим акціонерним товариством «ПроКредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «ПроКредит Банк», та ОСОБА_3 була укладена рамкова угода № 6048, відповідно до якої банк зобов'язався здійснювати кредитування відповідача в межах ліміту 500 000,00 дол. США строком до 240 місяців, на підставі якої 07 грудня 2007 року сторони уклали договір про надання траншу, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 300 000,00 дол. США на строк користування 120 календарних місяців зі сплатою 12,75 % річних, а 27 червня 2008 року - договір про надання траншу, згідно з яким відповідачу було надано кредит в розмірі 50 000,00 дол. США на строк користування 40 календарних місяців зі сплатою 16 % річних.
На забезпечення виконання зобов'язань за рамковою угодою та укладеними на її підставі договорами про надання траншу 07 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку передано житловий АДРЕСА_1 загальною площею 376,70 кв. м та земельну ділянку площею 0,012 га на АДРЕСА_1. Заставна вартість майна визначена у розмірі 1 590 750,00 грн.
У зв'язку з розширенням території міста Харкова та зміною підпорядкування окремих об'єктів на місцевості зазначені нерухомі об'єкти були віднесені до території міста Харкова, та їм присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14 січня 2013 року, яке набрало законної сили, позов банку до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як поручителя про солідарне стягнення заборгованості за вказаними кредитними договорами задоволено.
Стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання траншу від 07 грудня 2007 року в сумі 2 576 956,00 грн та за договором про надання траншу від 27 червня 2008 року в сумі 380 789,87 грн.
Згідно з частинами першою та другою статті 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.
Частиною другою статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.
Виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 цього Кодексу, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті (частина четверта статті 132-2 цього Кодексу). 
Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132-2 ЖК Української РСР (витяг з постанови Верховного Суду України від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2830цс15).
Суд апеляційної інстанції встановив, що цільове призначення кредиту за рамковою угодою від 02 грудня 2005 року - задоволення особистих потреб. За договором про надання траншу від 07 грудня 2007 року № 2.24382/6048 кредит в розмірі 300 000,00 дол. США надано для придбання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки під ним.
Згідно з договором купівлі-продажу від 07 грудня 2007 року продаж житлового будинку, з якого банк просить виселити ОСОБА_3, вчинено за 2 094 400,00 грн, що було еквівалентом 414 732,00 дол. США, які ОСОБА_3 сплатив таким чином: 594 400,00 грн - до підписання договору, та  500 000,00 грн - за рахунок кредитних коштів, отриманих у ЗАТ «ПроКредит Банк».
Разом з тим суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що житловий будинок придбаний не за рахунок кредитних коштів.
Як випливає з пункту 3 договору купівлі-продажу житлового будинку продаж житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 2 094 400,00 грн, що на момент підписання цього договору є еквівалентом суми 414 732,00 дол. США, яку покупець повинен був сплатити таким чином: 594 400,00 грн - до підписання договору та 1 500 000,00 грн - до 18.00 год. 07 грудня 2007 року за рахунок кредитних коштів, отриманих у ЗАТ «ПроКредит Банк».
Згідно з пунктом 4 договору купівлі-продажу земельної ділянки, продаж земельної ділянки під будинком за домовленістю сторін вчинено за 26 600,00 грн, що на момент підписання цього договору є еквівалентом суми 5 268,00 дол. США, які гроші покупець повинен був сплатити таким чином: 11 600,00 грн - до підписання договору та 15 000,00 грн - до 18.00 год. 07 грудня 2007 року за рахунок кредитних коштів, отриманих у ЗАТ «ПроКредит Банк».
З огляду на вищевказані положення договорів колегія суддів дійшла висновку про те, що в іпотеку були передані житловий будинок та земельна ділянка під ним, що знаходяться на АДРЕСА_1, які були придбані ОСОБА_3 у власність за рахунок отриманих ним кредитних коштів.
Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для виселення відповідача з житлового будинку.
Відповідно до статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Ураховуючи зазначене, а також те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, відсутні підстави для направлення справи на новий розгляд, визначені статтею 411 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду апеляційної інстанції з ухваленням у справі нового рішення про задоволення позову про виселення.
Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити.
Рішення апеляційного суду Харківської області від 20 липня 2016 року скасувати з ухваленням нового рішення.
Позов публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_3 про виселення задовольнити.
Виселити ОСОБА_3 з житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий | В. С. Висоцька
Судді: | А. О. Лесько     С. Ю. Мартєв      В. В. Пророк      С. П. Штелик