Постанова
Іменем України
23 травня 2018 року 
м. Київ
 
справа №643/8335/16-ц
провадження №61-12751св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Висоцької В. С. (суддя-доповідач),
суддів: Мартєва С. Ю., Пророка В. В., Фаловської І. М., Штелик С. П.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1,
відповідач - приватне акціонерне товариство «Земельний банк»,
третя особа - акціонерне товариство закритого типу «Гея»,
особа, яка звернулась  з апеляційною та касаційною скаргами - товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «AРIEC»,
 
розглянув в порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «AРIEC» на постанову апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року у складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Бровченка І. О., Хорошевського О. М.,
 
ВСТАНОВИВ:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Земельний банк» (далі - ПрАТ «Зембанк»), третя особа - акціонерне товариство закритого типу «Гея» (далі - 
АТЗТ «Гея»), про визнання припиненим договору іпотеки.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року  у складі судді Майстренко О. М. позов задоволено.
Визнано поруку, що виникла з договору іпотеки (майнова порука), укладеного 16 січня 2008 року між Харківським акціонерним комерційним Земельним банком та ОСОБА_1, припиненою.
Зобов'язано орган державної реєстрації прав внести записи до Державного реєстру та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна про припинення обтяження нерухомого майна нежитлової будівлі літера «А-5» загальною площею 7 397,8 кв. м, яке знаходиться по АДРЕСА_1, зареєстрованого реєстрі за 
№ 23, а також про припинення обтяження забороною відчуження, зареєстрованою в реєстрі № 24.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «AРIEC» (далі - ТОВ «ЮФ «АРІЕС») оскаржило рішення суду преш інстанції в апеляційному порядку.
Постановою апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ЮФ «AРIEC» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року закрито.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що особа, яка подала апеляційну скаргу на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 серпня 2016 року не набула права сторони (учасника) у судовій справі, у якій стороною (учасником) був банк, а саме: за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Зембанк» про визнання припиненим договору іпотеки, а тому вважати ТОВ «ЮФ «АРІЕС» особою, права якої порушені оскаржуваним рішенням, не можна.
Апеляційний суд дійшов висновку, що договір про передавання в управління непроданих активів від 09 лютого 2015 року, укладеного з порушенням Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 28 серпня 2001 року № 369 
(далі - Положення), оскільки його укладення відбулось без участі 
ПрАТ «Зембанк», тобто, банку, який ліквідується та є власником активів, що передаються за договором. Доказів, які б свідчили про наявність прав попереднього управителя майном TOB «ЮК «АМСТЕРДАМ» безпосередньо, за відсутності волевиявлення ПрАТ «Зембанк» - власника активів, передавати свої права наступному управителю, оскільки договором від 09 лютого 2015 року було достроково припинено дію договору про передавання в управління непроданих активів від 30 січня 2014 року, укладеного між ПрАТ «Зембанк», ТОВ «ЮК «АМСТЕРДАМ» та Національним банком України, суб'єктний склад учасників якого відповідав приписам пункту 13.9 Положення, суду не надано.
У касаційній скарзі, поданій у березні 2018 року, ТОВ «ЮФ «AРIEC» просить скасувати постанову апеляційного суду та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що в установленому законом порядку відбулась заміна кредитора з ПрАТ «Зембанк» на ТОВ «ЮФ «АРІЕС» за зобов'язаннями ОСОБА_1, а відтак, судове рішення, яким припинена порука ОСОБА_1, порушені права ТОВ «ЮФ «АРІЕС».
Крім того, суд апеляційної інстанції, зазначаючи про невідповідність договору нормам Положення, не врахував норми статті 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину.
02 травня 2018 року на адресу Верховного Суду надійшли відзиви на касаційну скаргу від ОСОБА_1 та АТЗТ «Гея».
Доводи відзивів зводяться до того, що апеляційний суд надав обґрунтовану правову оцінку договору від 09 лютого 2015 року про передавання в управління непроданих активів. 
Касаційні скарги також містять посилання на те, що відсутні правові підстави для залучення ТОВ «ЮФ «АРІЕС» до участі у розгляді справи.
Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи.
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій відповідно до частини третьої статті 406 ЦПК України розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Установлено, що 16 січня 2008 року між Харківським акціонерним комерційним Земельним Банком та АТЗТ «Гея» було укладено кредитний договір. Того ж дня між Харківським акціонерним комерційним Земельним банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки (майнова порука), предметом якого є нежитлова будівлю літ. «А-5», яка знаходиться по АДРЕСА_1
31 березня 2010 року між первісним боржником за кредитним договором від 16 січня 2008 року АТЗТ «Гея», новим боржником - ЗАТ «Лантан» та кредитором ПрАТ «Зембанк» було укладено договір про переведення боргу.
30 січня 2014 року між ПрАТ «Зембанк», ТОВ «ЮК «АМСТЕРДАМ», та Національним банком України, був укладений договір про передавання в управління непроданих активів.
09 лютого 2015 року між ТОВ «ЮК «АМСТЕРДАМ» та Національним банком України був укладений договір про дострокове припинення дії договору про передавання в управління непроданих активів від 30 січня 2014 року. 
09 лютого 2015 року між ТОВ «ЮК «АМСТЕРДАМ», ТОВ «ЮФ «АРІЕС» та Національним банком України був укладений договір про передавання в управління непроданих активів ПрАТ «Зембанк».
За умовами пункту  1.1 вказаного договору ТОВ «ЮК «Амстердам» передає в управління ТОВ «ЮФ «АРІЕС» активи ПрАТ «Зембанк», наявні в ТОВ «ЮК «Амстердам» на дату укладення цього договору, а управитель приймає в управління активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів ПрАТ «Зембанк» відповідно до Переліку вимог кредиторів за рахунок активів.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ТОВ «ЮФ «АРІЕС» зазначало, що оскаржуване рішення впливає на права та обов'язки ПрАТ «Зембанк», управителем якого є ТОВ «ЮФ «АРІЕС». Місцевим судом порушено норми процесуального права при вирішенні питання кола осіб, у тому числі ТОВ «ЮФ «АРІЕС», на яких може вплинути прийняте рішення та останнє не було залучено до участі у справі для надання пояснень.
Так, рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2012 року у справі за позовом ПрАТ «Зембанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно, в погашення заборгованості за договором від 16 січня 2008 року в розмірі 12 330 304,16 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу нежитлової будівлі літ. «А-5», яка знаходиться по АДРЕСА_1, на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області 
від 20 червня 2017 року, замінено сторону виконавчого провадження стягувача з ПрАТ «Зембанк» на ТОВ «ЮФ «АРІЄС», щодо виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2012 року.
Апеляційний суд дійшов висновку, що договір про передавання в управління непроданих активів від 09 лютого 2015 року не відповідає вимогам пункту 13.9 Положення щодо суб'єктного складу сторін цього договору, оскільки він укладений без участі ПрАТ «Зембанк», тобто, банку, який ліквідується та є власником активів, що передаються за договором.
Частиною другою статті 316 ЦК України передбачений особливий вид права власності - право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.
Згідно частини першої та другої статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).
Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно.
Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.
Відповідно до частини п'ятої  статті 1033 ЦК України управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.
Згідно із частиною першою статті 1037 ЦК України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.
Особливості управління активами (майном) банків, що ліквідуються, встановлені нормами, що є спеціальними для даного виду правовідносин.
Так, у відповідності до пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», процедура ліквідації ПАТ «Земельний банк», яка ініційована до набрання чинності цим законом, крім загальних норм Цивільного кодексу України, регулюється Законом України «Про банки і банківську діяльність» та Положенням, чинного на час ліквідації банку.
Згідно із частиною дванадцятою статті 96 Закону України «Про банки і банківську діяльність», яка застосовується до спірних правовідносин в силу пункту 3 розділу Х «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.
Судами встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 30 липня 2010 року прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПрАТ «Зембанк» з 02 серпня 2010 року.
Порядок передачі непроданих активів ліквідатором банку визначений главою 13 Розділу VI Положення.
Згідно із пунктом 13.1 Положення ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки.
Національний банк визначає управителя за результатами проведеного конкурсу (пункт 13.4 Положення).
За вимогами пункту 13.9 Положення за результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір (додаток 6 до цього Положення). Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку.
Відповідно до пункту 13.11 Положення управитель набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку.
Тобто, Положенням визначено особливий порядок передання активів банку, що ліквідується, іншій юридичній особі в управління, результатом проведення якого є укладення тристороннього договору між банком, управителем - юридичною особою, якій передаються активи банку, та Національним банком України.
Таким чином, особа може бути визнана такою, що набула прав сторони (учасника) у судових справах, в яких стороною (учасником) був банк, що ліквідується, а також, прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю цього банку у разі дотримання порядку, встановленого главою 
13 Положення.
Разом із тим, апеляційний суд не дав належної оцінки тому факту, що заміна сторони виконавчого провадження  щодо виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 квітня 2012 року, а саме стягувача 
ПрАТ «Зембанк» на ТОВ «ЮФ «АРІЄС», дає підстави для висновку, що останнє набуло права учасника справи за кредитними зобов'язаннями 
ОСОБА_1
За викладених обставин ухвала апеляційного суду Харківської області 
від 31 січня 2018 року не може вважатись законною і обґрунтованою та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду (частина шоста статті 411 ЦПК України).
Керуючись статтями 406, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «AРIEC» задовольнити частково.
Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 31 січня 2018 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                           В. С. Висоцька
 
Судді                                                                                                       С. Ю. Мартєв
                                        
                                                                                                          В. В. Пророк
 
                                                                                                                І. М. Фаловська
 
                                                                                                          С. П. Штелик