ПОСТАНОВА
Іменем України

12 червня 2018 року 
Київ
справа №826/758/17
адміністративне провадження №К/9901/28387/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Хохуляка В.В., 
суддів - Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017 (суддя - Огурцов О.П.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 (головуючий суддя - Ганечко О.М., судді: Коротких А.Ю., Літвіна Н.М.) 

у справі № 826/758/17 за позовом Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» про стягнення заборгованості,-

встановив:
У січні 2017 року Охтирська об'єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області (далі - Охтирська ОДПІ)  звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ  «Укрнафта») про стягнення заборгованості.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017, позовну заяву залишено без розгляду.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій Охтирська ОДПІ оскаржила їх у касаційному порядку.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017, ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 та  направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті. 

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що участь особи в судовому засідання є правом, а не обов'язком. При цьому, для об'єктивного розгляду та вирішення справи ним надавалися відповідні докази, які містяться в матеріалах справи. Крім того зазначає, що при відкритті провадження в даній адміністративній справі судом було відкрито скорочене провадження.

У відзиві на касаційну скаргу ПАТ «Укрнафта» зазначає, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій постановлено з додержанням норм процесуального права, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими. Отже, відповідач просить залишити касаційну скаргу позивача без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.01.2017 відкрито скорочене провадження в даній справі.

26.01.2017 Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням положень частини четвертої статті 183-2 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалив перейти до розгляду справи № 826/758/17 за загальними правилами та призначив справу до розгляду у судовому засіданні на 25.05.2017 о 16:00 год.

Чергове судове засідання було призначено на 24.07.2017 о 14:20 год., про дату, час та місце розгляду справи Охтирська ОДПІ була повідомлена 04.07.2017 (т. 3 а.с. 169).

У зв'язку з неявкою представників сторін у судове засідання, призначене на 24.07.2017, розгляд справи відкладено на 05.10.2017 о 16:00 год., про що сторонам направлено повістку, яку згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення Охтирською ОДПІ отримано 11.08.2017 (т. 4 а.с. 1).
          
Відповідно до частини другої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) особи, які беруть участь у справі, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не можуть з поважних причин прибути до суду, зобов'язані завчасно повідомити про це суд. 
          
Згідно з частиною третьою статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) у разі повторного неприбуття позивача, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду, без поважних причин, якщо від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду. 
          
Аналогічне за змістом положення закріплене і в пункті 4 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017). 

Наведені норми процесуального права спрямовані на перешкоджання позивачу зловживати своїми процесуальними правами та штучно затягувати розгляд справи, оскільки можливість неприбуття в судове засідання без поважних причин призводитиме до порушення законодавчо встановлених строків розгляду справ та матиме негативний вплив на ефективність судочинства. 

Правильність такого тлумачення вказаних приписів підтверджується і тим, що відповідно до частини другої статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017) особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.
          
Зазначене узгоджується також з правовою позицією Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР. 

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду справи, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, позивач не повідомив суд першої інстанції про поважність причин неявки в судові засідання, призначені на 24.07.2017 та 05.10.2017, а також не звертався із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Отже, Верховний Суд погоджується з доводами судів попередніх інстанцій про необхідність застосування в даному випадку наслідків, передбачених частиною третьою статті 128 та пунктом 4 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

За таких обставин, суд касаційної інстанції вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають вимогам законодавства, підтверджуються встановленими у справі обставинами та не спростовуються доводами касаційної скарги. 

Слід також зазначити, що в силу приписів частини третьої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017)  осо6а, позовна заява якої залишена без розгляду, після усунення підстав, з яких заява була залишена без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Аналогічне правило закріплено частиною четвертою статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15.12.2017.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:
Касаційну скаргу Охтирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Сумській області залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 05.10.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 12.12.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.В. Хохуляк
Л.І. Бившева 
 Т.М. Шипуліна ,
Судді Верховного Суду